B. Poppins, Kola-halföns och Enare Lappmarks Coleoptera. 9 



torde detta stora omräde i coleopterologiskt afseende böra sönderfalla 

 i flera mindre, och särskildt borde väl den sydvästligaste delen däraf, 

 som är belägen söderom sträckan Kantalaks-Fedosersk-Finska gränsen, 

 lämpligast hänföras tili nägon af de sydligare belägna provinserna. Det 

 är nämligen synnerligast denna del, liksom äfven de sydvästra delarna 

 af Kola-halfön, som har att uppvisa en stor procent arter, hvilka alla 

 äro af sydligare Ursprung och hvilka här blifvit anträffade i alldeles 

 enstaka exemplar, en omständighet, som tyder pä, att dessa arter här 

 uppnä sin nordgräns. I de sydvästra delarna af Kola-halfön, särskildt 

 inom Qällomrädena kring Kantalaks, uppträda visserligen talrika hög- 

 nordiska former, men faunans allmänna sammansättning tyder dock pä 

 en större öfverensstämmelse med sydligare trakter. Nägon skarp gräns 

 kan härvid naturligtvis icke dragas, utan norr- och österut tilltaga allt 

 mer och mer de nordliga formerna bade i art och individantal, sam- 

 tidigt som de sydligare formerna aftaga. 



Det är särskildt det sammanhängande granomrädet som sä att 

 säga bildar en sädan öfvergängszon, hvilket i vidsträcktare bemärkelse 

 äfven kan sägas om barrskogsomrädet i allmänhet. Barrskogsomrädet in- 

 tager inom ifrägavarande gebit vidsträckta arealer. Undantagandes Qäll- 

 komplexerna, som i större eller mindre grad afbryta detsamma, bildar det 

 en ganska sammanhängande zon, som när längst norrut i Enare Lapp- 

 mark och som pä Kola-halfön sä smäningom sjunker ned mot lägre 

 breddgrader frain väster mot öster, för att vid ostkusten nä sin nord- 

 gräns vid ungefär 66° 45' söder om Ponoj. Inom Enare Lappmark är 

 det tili hufvudsaklig del tallen, som här bildar barrskogarna och som 

 intager större delen af Enare och sydöstra delarna af Utsjoki socknar. 

 Endast i de sydligaste delarna uppträder granen beständbildande och 

 kan i stört sedt Ivalojoki anses som gräns för granens utbredning norrut 

 i Enare Lappmark, längs hvilken floddal ifrägavarande trädslag fram- 

 tränger ända tili Enare sjö. Österut härifrän afskäres granomrädet äter 

 af Saariselkä stora Qällkomplex, om äfven enstaka och isolerade, af 

 mindre omfäng bestäende granbeständ anträfFas äfven norr om sagda 

 Qällsträcka, säsom i trakten af Nangojäyr. Pä Kola-halfön däremot 

 hafva granskogarna en stor utbredning. I de västra delarna gär gran- 

 skogen ända upp tili Ishafskusten vid Kola-fjord, och längs Tuuloma- 



