B. Poppiiis, Kola-halföns och Enare Lappmarks Coleoptera. 13 



här och dar afbrutet af större eller mindre alpina omräden. Björk- 

 regionen har en säregen fauna. Mestadels är den sammansatt af rent 

 högnordiska dement, men en del sydligare former, särskildt smärre skal- 

 baggar, ss. Brachelytrer, en del Dytiscider o. a. stiga äfven upp hit. 

 Denna region är dels rik pä vattenformer, Hydroporer, Agaber, Helo- 

 phorer, dels äter pä sädana, som förekomma ander förmultnande vegeta- 

 bilier. Dessa senare ßnna här lämpliga existensvillkor i de rikliga löf- 

 massor, som anhopas och den ofta rikliga mossvegetation som bildar 

 sig vid basen af de vid marken ofta i talrika stammar sig förgrenande 

 björkarna. 



Ganska likartade med afseende ä Coleopter-faunans sammansätt- 

 ning äro Qäll- och tundra-regionerna. En viss olikhet kan visserligen 

 skönjas inom Kola-halföns ostliga tundror, i det här en del ostligt 

 arktiska former tillkomma, som saknas längre västerut. Inom Enare 

 Lappmark har den alpina regionen en ganska ringa utsträckning och 

 uppträder i de flesta delar endast i smä och spridda omräden. Endast 

 de större fjällen i norra Utsjoki, äfvensom Muotkatunturit och Saari- 

 selkä i Enare socken, göra härifrän ett undantag, i det här den alpina 

 regionen har en nägot större vidd. Inom Enare Lappmark äro dock 

 Qällen i allmänhet läga, — deras medelhöjd besticker sig tili 200 — 350 

 m öfver medelfältets nivä. De högsta topparna befinna sig dels i norra 

 Utsjoki, dar Ailigas när en höjd af 588,5 m, Kuorvekuodsj 588 m ^) 

 — dels pä Saariselkä, dar en del toppar nä öfver 600 m — Sokusta- 

 mapäät 680 — 703 m, Ukselmapää 723 m ^). Här när säledes ingen 

 topp snögränsen, en omständighet, som äfven gör sig gällande vis ä vis 

 den högalpina coleopterfaunan, hvilken sä godt som icke alls är repre- 

 senterad inom Enare Lappmark, undantagandes nordliga Utsjoki i Tana- 

 omrädet, hvilken älf erhäller tillflöde frän äfven högre fjälltrakter, ss. 

 Rastekaisa pä norskt omräde. — En betydligt större utbredning har den 

 alpina regionen pä Kola-halfön. I de inre delarna uppträda fjällsträckor 

 af betydande höjd och näende snögränsen, säsom Umptek, Lujauruurt, 

 Vuojim, dels äter förefinnas längs nord- och ostkusten ganska vidsträckta 



Eni. KIHLMAN, Medd. Fauna et Flora Fenn., 11, p. 53. 



■') Eni. ROSBERG i Geogr. Foren. Tidskr., 3:dje arg., N:o 1 och 2. 



