18 Festschrift für Palmen. N:o 12. 



skogsomrädet. Af hithörande former äro nägra bundna vid alldeles 

 säregna lokaler. Platynus consimilis och Diachila arctica, den senare, 

 säsom det synes, en ganska utpräglad värinsekt, anträflFas främst pä 

 stärkt försumpade, mossbevuxna stallen, synnerligast pä af Sphagna och 

 Hypna bildade gungflyartade marker vid sjöstränder och pä myrartade 

 ängsmarker. En annan form med säregen förekomst är Nebria nivalis. 

 Denna anträffas sä godt som uteslutande vid kanten af smärre Qäll- 

 bäckar i närheten af eller invid den eviga snön. Genom detta sitt före- 

 komstsätt är äfven ifrägavarande art inom Enare Lappmark, dar snöQäll 

 alldeles saknas, ytterligt sällsynt, endast funnen vid Tana älfs nedre 

 lopp, dit den lätt kunnat blifva transporterad frän snöQällen pä älfvens 

 västsida. Pä Kola-halfön uppträder den nägot talrikare, men är äfven 

 här uteslutande bunden vid förekomsten af under sommaren ej smäl- 

 tande snöfält. Äfven pä Skandinaviska haifön och pä tundrorna öster- 

 om Kola-halfön gestalta sig dess utbredningsförhällanden pä samma 

 satt. Äfven utbredningen af Bembidium grapei inom omrädet synes vara 

 beroende af vissa lokaler, hvilket äfven delvis, om an i mindre grad, 

 kan sägas vara fallet med tvänne andra arter af samma släkte, B. 

 schäppeli och B. contaminatum. Alla dessa tre arter anträffas i främsta 

 rummet pä lermarker, och detta gäller isynnerhet den förstnämnda, 

 hvarför äfven dess egendomliga utbredning hufvudsakligast längs kuster- 

 na finner sin förklaring; de bäda andra anträffas ätminstone i Enare, 

 äfvenledes pä stallen, dar jordmänen är nägot lerbunden. 



En stör mängd af inom omrädet funna Carabicider utgöras af sä- 

 dana arter, hvilka här äro funna i alldeles enstaka exemplar i de syd- 

 ligaste, synnerligast de sydvästligaste delarna, och hvilka säledes i 

 egentlig bemärkelse ej kunna sägas i högre grad spela nägon större 

 betydelse uti faunans sammansättning. Härtill sälla sig dessutom en del 

 arter, hvilka uppträda nägot talrikare, men hvilka inom omrädet endast 

 stä att finna uti dess sydligaste delar, längs Kola-halföns sydkust och i 

 Enare Lappmark hufvudsakligast inom Ivalo-dalen. Till uteslutande del 

 utgöras dessa af arter, som inom den palaearktiska faunan hafva en 

 sydlig utbredning och likasä äro spridda öfver stora omräden, och 

 hvilka inom värt omräde säledes nä sin nordgräns uti dess sydliga 

 delar. Mänga af dessa arter äro dessutom sädana, som synnerligast 



