26 Festschrift für Palmen. N:o 12. 



Coleopter-grupper. Under glacialperioden, da den öfvergick omrädet, 

 kan väl gärna ej nägot insektlif tänkas hafva kunnat existera här. De 

 former, som före denna period befolkade ifrägavarande trakter, mäste 

 antingen hafva dukat under för de ogynnsamma klimatförhällandena, 

 eller ock draga sig söderut tili gynnsammare lottade trakter. Under 

 denna period hade väl mellersta Europas lägland att uppvisa en Carabid- 

 och öfverhufvud en Coleopterfauna, som stod i närmaste samklang med 

 den flora och äfven vertebratfauna, som i aflagringar frän denna 

 tid dar anträffats. Nägra sädana Coleopterlämningar äro mig veter- 

 ligen dock ej pävisade ^). Här skulle da med andra ord hafva före- 

 funnits en Coleopterfauna, som närmast vore att jämföra med den, som 

 för närvarande stär att finna pä fjällen och tundrorna i Nord-Europa 

 och delvis äfven i norra Sibirien. Detta synes sä mycket antagligare, 

 som uti mellersta Europa bl. a. päträfFats sädana former som Myodes 

 obensis och M. torquatus, arter som för närvarande alls icke stä att finna 

 inom Fennoscandia, utan uteslutande äro inskränkta tili de högnordiska 

 tundrorna i Eurasien. Det är äfven antagligt, att vid denna tidpunkt 

 säledes äfven typiska tundra-Coleopterer da ej skulle saknats i dessa trak- 

 ter. Allt eftersom högre temperaturer päbörjade isens smältning och 

 förorsakade israndens förflyttning sä smäningom högre mot norden, 

 künde äfven de för högre temperaturer ömtäligaste formerna utbreda 

 sig normt. Alla dessa arter voro naturligtvis ej i lika hög grad käns- 

 liga för temperatur-växlingar. Somliga af dessa former funno i bärgstrak- 

 ter i mellersta Europa existensvillkor, som för dem voro lämpliga, och 

 äfven pä läglandet längre normt eller längs hafskusterna funnos för 

 dem gynnsamma lefnadsförhällanden. Det vore säledes frän denna tid- 

 punkt, som en utbredning säväl mot norr som äfven mot söder af vissa, 

 bade för Nord-Europa och äfven för de mellaneuropeiska bärgstrak- 

 terna gemensamma arter försiggick. Anmärkningsvärdt för dessa for- 

 mer är äfven den omständigheten, att de anträffas pä spridda lo- 

 kaler äfven i sydligare delar af norra Europa, dar dessa relikta former 

 säledes skulle funnit lämpliga existensvillkor. Säsom sädana reliktlo- 



') Möjligen tillhöra elytra-fragment, som af Mag. H. LiNDBEEG blifvit funna i 

 8. ö. Finland i glacial-aflagringar jämte arktiaka växter ss. Salix polaris och Dryas, Tri- 

 choeellus mannerheimi F. Sahlb. 



