4A Festschrift für Palmen. N:o 12. 



längs hafskusterna. Af dessa tre arter är det endast en, som erbjuder 

 ett visst intresse med afseende ä sina utbredningsförhällanden, nämligen 

 Ochthebius marinus. Denna art er karaktäristisk för saltmarker i Euro- 

 pas södra och mellersta delar. Den saknas alldeles längs kusterna af 

 nordliga Atlanten och Ishafvet, men är anträffad i olika delar af Hvita- 

 hafsomrädet. Inom Östersjö- och Nordsjöomrädena förekommer den 

 ej sä sällsynt och är inom det förra äfven utbredd längs kusterna 

 af Finska viken. Sin isolerade förekomst inom Hvitahafsomrädet delar 

 den äfven med en del andra insekter. Bland Hemiptererna mä som 

 exempel härpä anföras Ischyronotus sabuleti. 



Dessa arters förekomst längs Hvita hafvets kuster, isolerad frän deras 

 öfriga, vidsträcktare utbredningsomräde i mellersta Europa, stär tvifvels- 

 utan i samband med tidigare rädande topografiska olikheter, som före- 

 funnits i dessa trakter, och är deras uppträdande i det först omtalade 

 gebitet möjligt genom det samband, som tidigare funnits mellan Öster- 

 sjöomrädet och Hvita hafvet, under hvilken tid de kunnat invandra 

 tili det senare omrädet; sedermera, da denna förening genom landhöj- 

 ning afbrutits, hafva dessa former kvarblifvit här och isolerats frän 

 deras öfriga utbredningsgebit. 



Af de inom omrädet funna 8 Hydrophiliderna äro de flesta an- 

 märkta endast frän omrädets sydligaste delar, dar de äro funna i en- 

 dast enstaka exemplar, hufvudsakligast längs sydkusten af Kola-halfön. 

 Endast nägra fä hafva en vidsträcktare utbredning inom omrädet, men 

 uppträda här sällsynt och äro sä godt som uteslutande bundna vid 

 barrskogsomrädet inom läglandet. Dessa äro: Hydrobius fuscipes, Lac- 

 cobius minutus, Philhgdriis marginellus. 



Gyriniderna äro likasä representerade af endast fä, 4 arter. En 

 af dessa, Gyriniis natator, är funnen inom omrädets allra sydligaste del. 

 En annan, G. minutus, är utbredd öfver en stör del af omrädets barr- 

 skogsomräde, men förekommer här sparsamt. De bäda äterstäende 

 däremot äro allmännare representerade, hvilket synnerligast gäller G. 

 opacus, hvilken art anträffas inom samtliga regioner, ehuru den dock 

 uppträder sparsammare inom Qäll- och tundraomrädena. G. marinus 

 är hufvudsakligast bunden vid lägländernas barrskogsomräden, men 

 förekommer här ganska allmänt. 



