48 Festschrift für Palmen. N:o 12. 



hvars representanter lefva under trädens, synnerligast barrträdens bark. 

 Deras förekomst här stär i samband med förekomsten af olikartade, 

 växtätande Coleopterers närvaro, hvilka säsom fullbildade eller säsom 

 larver ata sig gängar uti saflagret. Det är af dessa, inom omrädet mest 

 Longicorner och Tomicider, soni de under bark lefvande Staphyliniderna 

 äro beroende, i det de dels uppäta larverna, dels lifnära sig af dessas 

 exkrementer o. d. Denna typ bland Staphyliniderna är säledes helt 

 och hallet bunden vid barrskogarna, hvarför den inom omrädet äfven 

 uteslutande finnes i delar, dar dessa senare hafva en vidsträcktare ut- 

 bredning. 



Vidare künde ännu framhällas vissa Staphylinider, som lefva pä 

 ett mera afvikande satt. Bland denna Coleoptergrupp förefinnas talrika 

 myrmecophila arter, och nägra af dessa, nämligen sädana, som inom 

 angränsande sydliga delar förekomma vanligt i myrsamhällena, äro 

 äfven pävisade inom värt omrädes sydligare delar. Dessa myrmecophi- 

 1er äro dock inom omrädet mycket bristfälligt undersökta, hvarför 

 deras antal vid mera ingäende undersökningar helt säkert kommer 

 att ökas. — I samband härmed mä äfven framhällas den hos Hirundo 

 riparia lefvande Nanoglossa nidicola, som likasä är pävisad inom om- 

 rädet och hvilken här antagligen är allmän i de trakter, dar strand- 

 svalan förekommer talrikare, säsom fallet är inom vissa älfomräden: 

 Lutto, Ivalojoki o. a. 



Med den relativt ringa kännedom, man i allmänhet äger om Sta- 

 phylinidernas, synnerligast de smärre formernas utbredningsförhällan- 

 den, är det ganska vanskligt att närmare redogöra för dessa. I de när- 

 mast tili omrädet gränsande delarna af Skandinaviska haifön, äfvensom 

 frän trakterna österom detsamma, är Staphylinidfaunan ännu alldeles 

 för bristfälligt undersökt för att säkra jämförelser i det ena eller andra 

 afseendet künde dragas. Detta gäller synnerligast deras frekvens och 

 likasä deras uppträdande inom olika regioner. Äfven inom värt nu 

 ifrägavarande omräde kan Shaphylinidfaunan pä längt när ej sägas vara, 

 särskildt med afseende ä den regionala utbredningen, tillräckligt under- 

 sökt. Dylika undersökningar blifva äfven betydligt försvärade genom 

 den stora likhet arterna äga sig emellan inom flera grupper och som 

 omöjliggör direkta iakttagelser under exkursionerna. Detta gäller isyn- 



