58 Festschrift für Palmen. N:o 12. 



gare delar rikligare representerade, ehuru de genom sitt lefnadssätt 

 lätt förbises. 



De öfriga Catopiderna äro däremot talrikare representerade. Dessa 

 former föra alla ett tämligen likartadt lefnadssätt. De anträlias i alle- 

 handa förmultnande och i förruttnelse stadda ämnen, en omständighet, 

 som gör, att de inom alla delar af omrädet finna lämpliga lefnadsbetin- 

 gelser. Genomgäende äro de dock talrikare representerade inom skogs- 

 omrädet, sällsyntare inom fjäll- och tundraomrädena. De flesta arter 

 förekomma icke ymnigt. Endast en art, Sciodrepa alpina, kan man 

 stundom pä lämpliga stallen päträfFa i oerhördt antal, men äfven denna 

 anträffas för det mesta i enstaka exemplar. 



Hvad de inom omrädet funna Catopidernas utbredning utom det- 

 samma vidkommer, tillhöra de allra flesta sädana, som förekomma 

 talrikare i sydligare trakter. Flertalet af dessa arter har äfven att 

 uppvisa en vidsträckt utbredning. Tvänne äter kunna räknas tili de 

 boreala formerna: C. brunneipennis och Sciodrepa alpina. Den senare 

 är visserligen funnen äfven längre söderut, men i allmänhet synes den 

 talrikast anträffas inom nordligare trakter. Den förstnämnda äter synes 

 förekomma mycket sällsynt, hvarför det är svärt att säkert bestämma dess 

 rätta utbredningszon. Att den i alla fall tillhör den boreala faunan, 

 synes framgä af dess ringa utbredning mot söder, ungefär tili 62° n. br. 

 Huru längt denna arts utbredning österut stracker sig, är okändt. 



Scydmcenidcef Trichopterygidce, Orthoperidw, 



Alla dessa tre familjer äro inom omrädet sparsamt representerade, 

 och de arter, som här äro funna, förekomma mestadels sällsynt och 

 äro inskränkta tili omrädets sydligare delar, eller allra bögst tili barr- 

 skogsomrädet i allmänhet, medan ingen enda är anträffad inom fjäll- 

 och tundragebiten. Alla arter tillhöra otvetydigt sydligare trakter och 

 förekomma dar betydligt talrikare an inom omrädet, en omständighet, 

 som tyder pä, att de här nätt gränsen för sin utbredning mot norden. 

 Endast en enda art künde framhällas säsom ägande en afvikande ut- 

 bredning, nämligen Neiiraphes coronatus, som inom Fennoscandia är 



