11 



komme 1881 — 87, beskrevet 9 for Yestgrouiand nve Arter, nemlig 

 3 Isopoder og 6 Hjperiue Arafipoder (efter Fradrag af 4 efter min 

 Mening uholdbare Arter). 



Yed Sammenlægning af disse Tal faar man altsaa, at man nu. 

 henimod Slutningen af 1887, kjender ialt 130 marine Malakostraker 

 fra Vestgrønland. (I min Bearbejdelse af Crustaceerne i „Dijmi)hna- 

 Togtets zool.-bot. Udbytte", 1887, har jeg ved Omtale af Arternes 

 geografiske Udbredelse lejlighedsvis angivet 7 for Grønlands Fauna 

 nye Arter, men da dette er sket paa en lidet iøjnespringende 

 Maade, og Værket, hvori det er optaget, først er udkommet i Juli 

 (1. A., forbigaar jeg disse Angivelser). Disse Arter vise følgende 

 Fordeling indenfor de enkelte Ordener: 18 Dekapoder, 1 Eu- 

 phausia, 79 Amfipoder, 2 Tanaider, 18 Isopoder, 9 

 Cumaceer og 3 Mysider. — Ved denne Liste er Antallet bragt 

 op til 23 2 Arter, altsaa er her ialt tilføjet 102 nye Arter. 



II. Indledning". 



For at lette Oversigten over de Oplysninger og Bemærkninger, 

 jeg har anset det for hensigtsmæssigt at optage, vil jeg dele dette 

 Parti i Afsnit med særlige Overskrifter. 



a. Bet geograliske Oinraadc. 



Som det fremgaar af Arbejdets Titel, og som det gjeutagne 

 Gange er fremsat i den historiske Oversigt, omhandles her kun det 

 vestlige Grønlands Fauna. Grunden hertil er dobbelt, dels en rent 

 geografisk, dels en praktisk. Vestgrønland begynder ved Cap Farvel 

 paa 59° 46' N.B., 43° 52' V.L. f. Greenw. , og dets Kyst gaar saa 

 nogenlunde jævnt mod Nord og Nordvest, saaledes at det nordligste 

 Punkt, hvorfra jeg selv har set Dyr og som er nogle Mile N.V. 

 for Cap York, ligger ved c. 76°8'N.B., 68° 30' V.L. (Jeg har vel 

 medtaget nogle langt nordligere beliggende Punkter efter en engelsk 

 Expedition, men herom senere). Den lige Linie mellem disse 2 

 Punkter er altsaa henved 250 geogr. Mile. Paa bele denne Stræk- 

 ning adskilles Kvsten fra det arktiske Amerika ved et bredt Far- 



