220 t sí fii Ernő 



\ f ii j k 1 ö i r á 8 a : 

 1. Carphoborus pini Eíchhoff. 



Fekete, alig fénylő, szürkés pikkelyekkel fedett, a csápok 

 és a lábfejizek sárgák (a lábak különben feketék). Az előtör háta 

 olyan széles mint hosszú, tövén kiszélesedett, előrefelé keske- 

 nyedő, felületén finoman pontozott. A szárnyfedők szétszórtan 

 szürkés pikkelyekkel fedettek, erőteljesen pontozottan-barázdások, 

 a pontok szélesek, kerekek vagy négyszögűek, a közterek kes- 

 kenyek, az első köztér hátul a hetedikkel egyesül, kiemelkedő, 

 hátsó szélén hegyesen dudorkás, az 1., 3 , 5. és 7. köztér hátul 

 erősebben kiemelkedő mint a többi. Hossza 1*3 — 1*8 mm. 



Előfordul Dél-Francziaországban, Olaszországban, Herczegovi- 

 nábau és Dalmácziában (Laeroma, Meleda) 



Tápnövénye a Pinus halepensis és P. leucodurnis. 



2. Carphobnrus mínimus Fabricius (squamulatus Redtenbacher). 



Keskeny hengeralakú, fekete, sürün szürke pikkelyszerű 

 szőrökkel fedett, a csápok és a lábfejizek sárgák. Az előtör háta 

 nem szélesebb mint hosszú, elül keskenyebb és befüzödött, sürün 

 és elég finoman pontozott, hosszanti középvonala gyengén kiemel- 

 kedő. A szárnyfedők a csúcson többnyire vöröses-barnák, a hosz- 

 szanti barázdák mélyek, a közterek keskenyek, az első és a har- 

 madik köztér magasabb, a csúcson egyesül egymással és az oldal- 

 szegélylyel, nem dudorkás ; a második köztér hátul keskenyebb 

 és mélyített. A hímek homlokán két dudorodás van, a nősténye- 

 kén itt sima, nem pontozott folt van. Hossza 1*3 — 1'8 mm. 



Előfordul Francziaországban, Hollandiában, Németországban, 

 Alsó-Ausztriában, Morvaországban, Olaszországban, a Kaukázus- 

 ban és Kis -Ázsiában (A.masia). Nálunk eddig csak Boszniá- 

 ban a Trebevieen (Sarajevo mellett) észlelték. 



Tápnövénye az erdei fenyő (Pinus silrestris L.), továbbá 

 P. austriaca, P. leucode/nis, P. montana. Mint kifejlődött állat 

 telel át és kora tavasszal rajzik, évenkint két nemzedéke van. 

 Csillagalakú a menete ; a mély párzási üregből 3 — 4 hosszú 

 menet lép ki, ezek 4 — G cm. hosszúak, ezekből eléggé távol egy- 

 mástól erednek a rövid lárvamenetek. A fenyő csúcságain talál- 

 ható leginkább, de általában véve ritka, ennélfogva erdőgazda- 

 sági szempontból nincsen nagy fontossága. Ellene legczélszerúbb 

 úgy védekezni, hogy az általa megtámadott ágakat ősszel és télen 

 összegyűjtjük és elégetjük. 



