A németországi múzeumokról. 191 



A mi természetszerűen e kis múzeum jövőjének föllendü- 

 lésére döntő befolyással van : gazdag pénzforrások állanak ren- 

 delkezésére. Most még ideiglenesen dr. Dohrn H. házában van 

 elhelyezve. Még atyja kezdette a gyűjtet t, s a rohamosan sza- 

 porodó és tudományosan feldolgozott gyűjteményeket a városnak 

 ajándékozta házával együtt, megvetve ezzel, és a szakszerű keze- 

 léssel egy oly múzeumnak az alapját, mely. — a fejlődés félre- 

 ismerhetetlen jeleiből ítélve — véleményem szerint, rövid időn 

 belül Németország egyik legelőkelőbb múzeuma leszen. Nem- 

 sokára méltó otthont is fog kapni, remek szép helyen, az Elba 

 partján építendő palotában. Az építkezéshez szükséges néhány 

 millió márka máris együtt van. 



Az igazgató vendége lévén, beható részletességgel nézhettem 

 végig a gyűjteményeket, s a karácsonyi ünnepeket úgyszólván a 

 múzeumban töltöttem. Különösen entomologiai téren mutat iga- 

 zán páratlan fejlődést e múzeum, a mi természetes is, ha meg- 

 gondoljuk, hogy maga Dohrn, mint kiváló entomologus a világ 

 minden részében megfordult s több éven át élt Sumatra szigetén, 

 a hol nagyterjedelmű dohányültetvényei voltak és roppant mennyi- 

 ségű arijagot gyűjtetett össze. így érte el a múzeum 

 azt a színvonalat, a melyen ma áll s már most is versenyezhet 

 bármely más múzeummal a maláji fauna képviseletében Igaz 

 ugyan, hogy egy fejlődésképes múzeum mindkét föfeltétele meg- 

 van : a tudományos lelkesedés és a pénz, de nagyban hozzá- 

 járulnak ehhez Dohrn-nak mind az öt világrészre kiterjedő 

 páratlan összeköttetései, a melyeknek révén mindenünnen csak- 

 úgy özönlik be a sok entomologiai kincs, a legtöbb esetben a 

 legolcsóbb bezerzési módon, t. i. ajándékképen. 



Igen szép az Oithoptera-gyüjtemény, a mely renddel maga 

 Dohrn foglalkozik különös előszeretettel, de nem marad mö- 

 götte a lepkegyüjtemény sem és főleg az egész világ Microlepidop- 

 teriáit felölelő gyűjteményről kell emlékeznem, a melyet Hering, 

 E. kiváló microlepidopterologus ajándékozott a múzeumnak. 

 Azonkívül más rovarrendekből is találunk itt olyan csoportokat 

 és családokat nagy fajszámmal képviselve, a melyekből egyebütt 

 alig lehet egy-két példányt látni. 



Dr. D o h r n H. irántam tanúsított szívességét még azzal 

 tetézte, hogy több értékes és gyűjteményünkben hiányzó rovart 

 ajándékozott múzeumunknak. Ezek közül kiválóan becses 2 nem- 

 rég leírt pillangófaj (a Papilio Hageni és P. Sycorax), mely kevés 



