44 



som hidtil er gjort lier i landet, og indeholdt over 2100 mynter, 

 blev indsendt til universitetets myntsamling og vil forhaabentlig 

 med det første blive gjort til gjenstand for en særskilt beskri- 

 velse. Efter mynternes tid kan fundet ikke være nedlagt før 

 i den sidste fjerdedel af det Ilte aarh., maaske ikke meget længe 

 før 1100. De medfølgende brudstykker af oldsager have imid- 

 lertid ganske yngre jernalders cliarakter. Det samme forhold 

 har ogsaa vist sig ved en del andre myntfund fra det Ilte 

 aarh., saaledes ved Ekersundfundet (N. Foml. 290), der antages 

 nedlagt ved 1040, og ved fundet paa Brøholt i Røken (Aarsb. 

 1867 s. 50 og Holmboe i Chr. Vidsk. selsk. forh. 1868 s. 194 ff.), 

 hvilket formodes at være nedlagt ved 1070. I sig selv er der intet 

 usandsynligt i, at den yngre jernalders smag i former og orna- 

 mentering kan have vedligeholdt sig omtrent uforandret en 

 længere tid ud i den christelige middelalder, omend nye motiver 

 efterhaanden traadte ved siden af de gamle. Saa meget mindre 

 paafaldende er det at gjenfinde den gamle stil i slutningen af 

 det Ilte aarh. i en samling af sønderhugne smykker, der brug- 

 tes til betaling efter vægt, og hvis anvendelse til sin oprin- 

 delige bestemmelse kan have ligget mange aar længere tilbage i 

 tiden. Efter hvad der er oplyst om fundets nedlægningstid, maa 

 det være omtrent overflødigt at gjøre opmerksom paa, at om 

 det end blev gjort i tomten af en gammel røs, kan det dog ikke 

 staa i nogen forbindelse med begravelsen i den, forsaavidt den 

 har været en gravrøs. Fundet maa ligesom alle lignende fra 

 samme tidsalder betragtes som en bortgjemt skat. 



Blandt den temmelig betydelige tilvækst af sager fra mid- 

 delalderen vil jeg fremhæve et par smaa signeter. Det ene er 

 fundet ovenpaa kapitælen af en lav søile i det østre' skib i 

 Throndhjems domkirke; i det lille rum, hvor det laa, kunde det 

 sees gjentagne gange at være blevet overkalket tilligemed kir- 

 ken, og det er ikke usandsynligt, at det har ligget paa denne 

 plads, siden det blev henlagt der af sin oprindelige eier. Det 

 har en omskrift med minuskler fra det 15de aarh.: S. erici 

 petri (o: Sigillum Erici Petri). Signetets eiermand kan medhøi 



