101 



af store runde stene og indenfor en blanding af smaa og store, 

 der tiltog i dybde mod midten, hvor stendyngen var 2 m. dyb. 

 I midten af den ene fandtes 2 sverd og en spydspids af jern, 

 meget forrustede, en urne af meget fint ler, der var udsiret med 

 figurer af „havlieste og ukjendte sødyr" (?), samt endelig en høile 

 af metal (d. e. bronce) af ottekantet tversnit med en knop paa 

 midten og med aabning mellem enderne, formodentlig en arm- 

 bøile. Sandsynligvis maa ogsaa denne kreds ligesom rimeligvis 

 den hele samling af dem henføres til æ. j. (Aarsb. 1876 s. 186). 

 I nordvest for den vestligste af de nu tilbageværende kredse 

 nede ved gjerdet om marken laa der i 1847 fem smaa hauger. 

 Af disse var en tilbage i 1871, som da blev undersøgt. Den 

 bestod udelukkende af sort muldjord; paa bunden fandtes et 

 tykt lag aske, endel mindre stene, der bar spor af at have væ- 

 ret i ilden, og kul, og under dette lag en cylinderformet perle 

 af rød masse (T. 930) og rester af svære ben. I øst for sten- 

 kredsene mellem Egges og Hegges jorder ligge nogle hauger, 

 hvoraf 1 uden noget udbytte blev undersøgt i 1871 (Aarsb. 1871 

 s. 8). — Ved tilfældige gravninger er der desuden til forskjel- 

 lige tider fremkommet fund af oldsager paa gaarden. Omkring 

 1855 blev der fundet et sverd og et øxéblad af jern fra y. j., 

 der ved indsendelsen blev sammenblandet med et fund fra Sven- 

 ning (T. 394 — 399). Senere fandt man i et grustag paa den 

 nordre helding af Eggehvammen, formodentlig imellem gaarden 

 og postveien, et enegget sverd af jern med rester af træ paa 

 klingen og tangen og 2 firesidede Zieme (T. 931 — 933). Desuden 

 skal der efter en notits i oldsagsamlingens archiv paa gaarden være 

 fundet Qi sverd af jern medbelæg afguld eller sølv paa hjalterne, 

 altsaa fray, j. — Paafie^/^^e var i 1774 strax nordenfor husene en 

 rund haug og østenfor denne langs en høideryg 5 lignende, hvoraf 

 den østligste ved veien til Stod var meget stor. Men i syd og vest 

 for gaarden har der fornemmelig været en samling af gravlevninger, 

 der oprindelig maa have været en af de største og merkeligste i 

 landet. Paa sletten ved søen nær ved veien fra Stenkjer til 

 Beitstaden saa Schøning længst i syd en klynge af 3 spidse 

 langhauger med en lav bautasten ved siden, ovenfor dem en 



