115 



en flacl kreds, 20 — 22 skridt i tverm., som syntes at liave været 

 omsat med 6 eller 8 stene og søndenfor den, langs enliøideryg, 

 der nu er tæt bevoxet med løvskov, er der levninger af en stor 

 sammenhængende samling af hauger, livoraf den nordligste skal 

 have været meget stor. Østover herfra og paa den anden side 

 af veien er et helt lavt, med granskov bevoxet høidedrag af 

 stor længde opfyldt med hauger, der ikke let lade sig tælle; de 

 fortsættes med enkelte rækker indenom den østenfor Daleim lig- 

 gende myr indtil henimod Taneim, hvilke sidste dog nu for det 

 meste er udgravne. Schøning opregner i det hele 30 runde, 1 

 firkantet, 17 aflange og 4 trekantede hauger paa Skeid, men sy- 

 nes dog kun at have talt dem, som ligge ved veiene. Ved den 

 vei, som gaar fra Skeid til Taneim fandt han tillige først 2 

 store bautastene, den ene midt i en trekant af en stor og en 

 mindre rund haug og en flad, aflang haug, omsat med sten, og 

 begge staaende paa smaa hauger, og et stykke fra disse en mindre 

 2 m. høi, faldefærdig sten. Alle disse fandtes ogsaa i 1871, 

 men kun den ene, over 4 m. høi over jorden og temmelig smal, 

 stod opreist; den anden, 3,^ m. høi og meget bred og tyk, vel 

 tilhuggen med regelmæssige sider og oventil formet som en hus- 

 gavl, var da nedfald en, men blev atter opreist og staar nu vel 

 2,5 m. høi over jorden; den tredie, der fremdeles stod paa held, 

 blev rettet. Samme aar undersøgtes en trekant, der laa længst 

 mod syd. Den bestod af sand med henimod 20 m. lange arme; 

 der fandtes kun hist og her nogle smaa stykker kul. To af de 

 østligste af haugene vare lidt iforveien blevne udgravne ; i den 

 ene, der mest bestod af sten, fandtes et øxéblad af jern (y. j., 

 T. 849); i den anden, der var en sandhaug, en 7 cm. lang cy- 

 linder af en sammenbøiet glat bronceplade, et stykke af en fire- 

 sidet hein og nogle hlinhsøm af jern (y. j,, T. 850 — 852). Senere 

 fandtes i en haug nogle smaa stykker af et lid et rør af ben 

 prydet med tverstreger og med et hul ved den ene ende og halv- 

 delen af en liden Jiammer med spidst neb og skafthul af mar- 

 morartet sten, hvilken sidste maa antages for tilfældigt indkommen 

 i haugen (T. 1039—1040). Paa grund af gravpladsens størrelse 

 har der dannet sig det samme sagn, som findes i saa mange 



