n 



Kongsvoll paa Dovre var der paa Klilwers tid 3 — 4 lave hauger 

 paa en forhøining nær veien; i en af dem var kort før 1817 

 fundet en gravkiste a£ reiste heller og deri et menneskeligt ske- 

 iet, j mil søndenfor gaarden saa Schøning i 1775 tæt ved 

 veien og østenfor en slette, Thoftesletten, paa et lavt bjerg en 300 

 skridt lang sandryg af form som en langhang. Langs efter 

 denne var der fundet flere gravkister af 4 reiste heller med en 

 femte som overligger; i en, hvoraf der endnu var levninger igjen 

 i 1775, var der fundet nogle spredte ben. Disse gravsteder 

 kunne mulig skrive sig fra hedendommens tid. 



Fra Opdals prestegjeld, men uden sikker stedsangivelse er 

 indkommet : en sax, et sigdhlad, rester af 1 eller 2 hidselmund- 

 hkl af jern, en liden trekantet vævsten med hul ved den ene 

 side, en spillébrikhe (?) af grøtsten, flad paa den ene, convex 

 paa den anden side, en afbrudt naal af jern, glat og med fire- 

 sidet tversnit, samt en høilespende af jern omtrent som Vedel, Bornh. 

 Brandpl. pl. 10 fig. 6 (T. 1606—1612). Den sidste tilhører æ. 

 j., det øvrige y. j. Disse sager skulle være fundne „i en ud- 

 mark" i Opdal, og derfor utvivlsomt paa en af de store grav- 

 pladse paa Vang eller Rise, rimeligst paa den sidste. 



Fra Opdals prestegjeld kj endes saaledes følgende fund af 

 oldsager: Stenaldersfund fra Vang, Fagerhaug (?) og Engen; 

 broncealdersfund fra Stavaa; ældre jernalders fund fra Rise (ri- 

 meligvis flere) og et uden sikker stedsangivelse; yngre jernal- 

 ders fund fra Strand (flere), Ihoftaker, Vang (mindst 38), Gaard- 

 set (3), Lo, Rise (mindst 15, men sandsynligvis flere), Drivstuen 

 og Drotningdalen samt et eller flere uden sikker stedsangivelse. 



Røros prestegjeld. 



Prestegjeldet regnes til Guldalen, men hører geografisk egentlig til 

 det søndenfjeldske Norge, idet det omfatter distriktet omkring dommens 

 øverste løh og de søer, hvorfra den har tilløb, fornemmelig Aursuen. 

 Det er et fuldstændigt fjeldlandskab, der neppe har havt faste beboere i 

 oldtiden. 



Paa BreJåen ved den nordøstre arm af Aursuen fandtes i 

 1855 ovenpaa jorden, overgroet af mose og lyng et øxeblad af 

 almindelig form, et tveegget sverd med smale hjalter uden knap. 



