93 



(ler maa forklares af de mange fjeldknatter (klepper), hvoraf bygden er 

 opfyldt. Det regnedes fordum til Gauldøla fylke. 



Kl3bu sogn. Paa prestegaarden, By (Bær), findes en stor 

 affladet haug, Domteigliaiigeu, omtr. 25 m. lang og 9 m. (?) 

 høi (Aarsb. 1869, 161). — Paa lille Uglen har der været en 

 meget stor haug, Alvshaugen, hvori der er blevet gravet til for- 

 skjellige tider. Omkring 184:0 blev der fundet et par brud- 

 stykker af metal, der efter beskrivelsen kunde antages at have 

 været af en stor bøilespende fra y. j. Nogle aar før 1869 

 fandtes der en „bøile ' (?) af jern, 1 m. lang, „med levning af 

 slire", en spydspids, omtr. 30 cm. lang, og et øxeblad af jern 

 samt en firesidet 7ie«"M, omtr. 60 cm. lang, hvoraf et stykke er 

 bevaret (T, 619; jf Aarsb. 1869, 161). Før Schønings tid skal 

 der desuden i den samme haug efter et sagn være fundet styk- 

 ker af et sverd og af et „harnisk". — Paa vestre Tanem (Tiin- 

 heimr) har der paa den sydlige skraaning af en nordenfor 

 gaarden liggende isoleret bjergknoU været 2 hauger med 600 

 skridts afstand. Den ene, 18 m. i tvermaal, blev udgraven i 

 1810. Den bestod af kuppelstene med en indre kjerne af berg- 

 sten; under dækning af 2 fladagtige stene fandtes en spydspids, 

 der antoges oprindelig at have været omtr. 30 cm. lang, med 

 en ophøiet kant langs bladets sider og en „urne" af jern, 13 

 cm. vid, hvis bredder havde bestaaet af en tilnaglet kobberplade ; 

 denne urne har utvivlsomt været en shjoldhide af jern med bron- 

 cebelæg paa randen (Aarsb. 1876, 183). Den anden haug blev 

 udgraven i 1813; den havde et gravkammer af tilhugne og tæt 

 sammenføiede stene, hvori der kun fandtes aske og hrændte hen, 

 Sandsynligvis blev den sten med nmeshift, der ifølge Kliiwer 

 skulde være funden i den første haug, i virkeligheden funden i 

 den anden*). Stenen, der er af bildet i Klliwers N. Minde sm. 

 pl. 29 og Stephens, Old. North. Run. Monum .1, 269, har i det ene 

 hjørne 7 runetegn, der nu ere saa utydelige, at indskriften ikke 

 kan læses i sin helhed, idet den i lang tid laa udenfor en dør 

 paa gaarden med indskriften vendende op, indtil den i 1865 



*) Kraft (V, 680), hvis beskrivelse ei er laant fra Kluwer, liar dog den 

 samme beretning som han. 



