136 



Selskabets Oldsagsamling har i det forløbne Aar havt en 

 Tilvækst af 236 No. (Katalogno. 2110—2346) Om denne For- 

 øgelse bemærker Samlingens Bestyrer, at den baade er me- 

 get større end almindelig og ogsaa i sig selv maa ansees for 

 betydelig Ted en Samling, der forsaavidt virker med indskræn- 

 kede Midler, som der i dette Distrikt kun i meget liden Maa- 

 lestok kan foretages planmæssige Undersøgelser, hvo raf Samlin- 

 gen kan nyde Udbyttet, medens Kristiania og Bergens Samlin- 

 ger netop faa en væsentlig og i Kegelen den værdifuldeste Del 

 af sin Tilvækst ved saadanne. Efter Tidsalderen fordeler For- 

 øgelsen sig saaledes: Fra Stenalderen 16 No., fra Broncealde- 

 ren 20 No. i 4 Fund, fra ældre Jernalder 17 No. i 4 Fund, fra 

 yngre Jernalder 105 No. i 44 Fund, fra den kristelige Middel- 

 alder 44 No., fra Tiden efter Reformationen eller uvis Tid 34 

 No. Den mærkeligste Del af Aarets Udbytte er de indkomne 

 Broncealdersfund. Betydningen af det Bidrag, disse Fund have 

 givet til Kundskab om denne, navnlig for det nordenfjeldske 

 Norge saa dunkle Periode, kan, som Samlingsbestyreren anfører, 

 belyses derved, at, medens denne Samling i den lange Tid, hvori 

 den har bestaaet, indtil Udgangen af 1878 kun har formaaet 

 at samle 16 No. fra denne Periode, og der i alle Landets Sam- 

 linger kun åndes 21 No. fra det Nordenfjeldske, har det for- 

 løbne Aar bragt en Tilvækst i dette Materiale af 20 No., hvis 

 Værd derhos forøges ved de Omstændigheder, hvorunder de ere 

 fundne. Det største Fund er det store Markfund fra Stavaa i 

 Opdal, bestaaende af Celter, Hovedringe, Halsringe, Armringe 

 og andre Smykker. De øvrige 3 ere Gravfund fremkomne ved 

 Gravninger, som Foreningen til norske Fortidsmindesmærkers 

 Bevaring ved Samlingens Bestyrer har ladet foreta,':^e paa Tod- 

 næs i Sparbuen, hvorfra Samlingen tidligere havde et enkelt 

 Gravfund, indtil iaar det eneste kj endte fra Broncealderen i det 

 nordenfjeldske Norge. Der er, efter Samlingsbestyrerens Med- 

 delelse, ikke saa faa Gravrøser tilbage paa denne Gaard og i 

 dens nærmeste Omegn, som med megen Rimelighed kunne for- 

 modes at skrive sig fra samme Tid. Det havde selvfølgelig væ- 

 ret i høi Grad ønskeligt, om alle disse Røser vare blevne un- 



