v. 13 WITTKOCK. ICONOTHECA BOTANICA BEKGIANA 11. LXl 



Sverige: C. Linnseus. 



Linné var floristikens grundläggare; detta genom en serie mönstergilla floror ') 



Jag har anfört ofvanstående citat ur Linnés skrifter för att visa rätta halten af /. Sachs' 

 och hans eftersägares påståenden, att "skolastikern" Lhtné icke bidragit det ringaste till sexual- 

 teoriens bevisande. På icke mindre än tre ställen uti "Geschichte der Botanik" betonas detta 

 eftertryckligt af Sachs; så sid. 86, där det heter: 'Wer ferner die Geschichte der Se.\ualtheorie seit 

 Rudolph Jacob Cainerarius (1694) verfolgt hat, muss zugeben, dass Linné dieser Theorie 

 nicht das geringste Neu hinzAigefügt." Likaså sid. 105: "während ein sorgfältigeres Studium der 

 Geschichte unwiderleglich zeigt, dass Linné auf diese Weise zwar zur Verbreitung der Lehre, 

 aber absolut NMchts zur Begründung derselben beigetragen hat;" samt — tili yttermera visso — 

 sid. 429: ''so Leibuils, Biirck, Vaillant, Linné, von denen sich aber nachweisen lässt, dass sie 

 zur wissenschaftlichen Begründung dieser Lehre gar Nichts beigetragen haben". 



Pä det att en rättvis jämförelse niä kunna verkställas, anser jag mig böra ordagrant citera 

 de mycket korta passus uti Camerarii skrift /'Epistola" etc; se sid. XX i detta arbete), pä^ 

 hvilka Sachs har att stödja sig, dä han såsom en äkta vetenskapligt experimentell forskare, till 

 motsats mot "skolastikern" Linné, framhåller Camerarius. De lyda som följer: "Cum enim 

 primos ricini globos, antequam apices [anther;e, ständarknapparne] panderent, detraxissem, et 

 novorum proventui caute occurrissem, salvis, quic aderant seminum principiis cum suo thyrso 

 [stigma, märke], nusquam perfectum semen tricoccum obtinui, sed vacuas vesiculas hsesisse, 

 tandem exhaustas, et corrugatas periisse conspexi. Similiter coma [inflorescentia mascula, han- 

 blomställningen] frumenti Turcici jam jam pandenda dextre resecta, bina; postmodum spica;, omni 

 prorsus granö destitutae, comparuerunt, utut inanium vesicularum maximus esset numerus"; och 

 vidare "morus, cui nuUa in vicinia fuerat sodalis florida [Individuum masculum, hanexemplar], 

 baccarum quidem ferax, plantulam tamen seminaleni ne unicam concepisse visa fuit, ita mercurialis 

 testiculata e consortio florentium prorsus subtracta, copiosa quidem, sed infecunda omnia tulit 

 scmina, undc nulla spes novfe plant«. Spinachia dein eandum culturam experta, simili sua 

 sterilitate omnimoda, vacuisque vasculis, priora in totum confirmavit.'' 



Häraf framgår, att de af Camerarius utförda experimenten bestodo endast däruti, att han 

 hos två moneciska växter (Ricinus communis L. och Zea mays L.) genom borttagande af han- 

 blommorna samt hos tre dieciska växter (Moms spec, Mercurialis annua L. och Spinacia oleracea 

 L.) genom aflägsnande af hanexeniplaren sörjde för förhindrande af honorganens poUinering. — 

 Något försök med artificiell befruktning finnes ingenstädes uti Camerarii afhandling omnämdt. 



') Caroli Linnmi Flora Lapponica, exhibens plantas per Lapponiam crescentes, secundum 

 Systema Sexuale, collectas in itinere impensis Soc. Reg. Litter. et Scient. Sueciae anno 1732 insti- 

 tuto. Additis synonymis, et locis natalibus omnium, descriptionibus et figuris rariorum, viribus 

 medicatis et oeconomicis plurimarum. [Cum 12 tabulis teneis in 4:o]. Amstel^edami 1737. 8:o. — 

 Caroli Linnwi — — — Flora Suecica, exhibens plantas per regnum Sueciaä crescentes, 

 systematice. Cum differentiis specierum, synonymis autorum, nominibus incolarum, solo locoruni, 

 usu pharmacopseorum. [Cum tabula] Stockholmife 174.'i. .S;o. Editio secunda aucta et emen- 



data. Stockholmiae 17.55. — Caroli Linnmi Flora Zeylanica, sistens plantas Indicas 



/eylonte insulse, quee olim 1670 — 1677 lectte fuere a Paulo Hermanno Prof. bot. Leydensi, dcmum 

 post 70 annos ab Augusto Guenthero, pharniacopola Havniensi, orbi reddita; etc. 4 tab. in folio 

 Holmiae. 1747. 8:o. 



Att Linné var den som först — uti "Flora Lapponica" — använde benämningen Flora 

 för ett deskriptivt systematiskt arbete öfver ett lands (eller områdes] vegetation, torde vara allmänt 

 kändt. Här och där får man dock se den uppgiften, att det funnits en "Flora" långt före "Floia 

 Lapponica", nämligen jesuiten Michael ßoym's Flora Sinensis. Viennse 16.56. Fol. Då detta 

 sällsynta arbete, jämte talrika andra ante-Linneanska sådana, finnes uti Bergianska Stiftelsens 

 bibliotek, har jag begagnat mig af tillfället for att taga en något närmare kännedom om detsamma. 

 Någon flora i Linnés (eller nutidens) mening är det alldeles icke. Det är ett föga voluminöst, 

 botanisk-zoologiskt planschverk, som visar kolorerade kopparsticksbilder med beskrifningar af 



