94 



mere end V4 af Ryggens Bredde, hvilket dog tillige kommer 

 deraf, at denne er mere convex; men livad der er det mest 

 iøjnefaldende er, at de, idet de ligeledes begynde omkr. det 

 6te Segment, altid følge Dyrets hele Krop lige ud til det aller- 

 yderste, Halevedhænget hærende Segment, dette undtaget. Frem- 

 deles er Segmenternes Antal relativt meget færre og altsaa 

 længere end hos N. norvegica; dette udgaar allerede af Gim- 

 nerus's Beskrivelse; thi hans N. madr. pertusæ har færre (120) 

 Segmenter end Miillerb iV. pennata (126), der dog er meget kor- 

 tere; hos det største Ex., jeg har imdersøgt af norvegica (175 

 mm.), tælles 160 Segmenter, hos et lige stort af Gimneri 108 

 og hos det allerstørste af den sidste, hvilket er 410 mm. og 

 saaledes viser, at den uden Sammenligning er den længste af 

 alle vore Annelider, tælles kun omkr. 200. Fremdeles er Hals- 

 leddet hos Gunneri større ogsaa i Forhold til de øvrige Seg- 

 menter, idet det er saa langt som 3—4 følgende. Børsterne, 

 saavel de øvre (setæ spinosæ) som de nedre (s. falcatæ), ere mere 

 forlængede end hos den almindelige norvegica, navnlig er Yder- 

 leddet (falx) paa de sidste af en mere langstrakt Form, og de 

 øvre Børster have en længere, noget drejet Spids. Dyrets Grund- 

 farve er somoftest hvid, skinnende mest i det hlaa, men forøv- 

 rigt i alle Regnbuefarver, endnu meget stærkere end hos den 

 almindelige norvegica; Gjellerne ere blodrøde. En constant 

 Varietet, som af og til fandtes blandt den normale, er teglstens- 

 rød el. brunrød, under gulagtig. 



Gunnerus anfører, at han har fundet sit Exemplar i en 

 Madrepora pertusa (Loph. prolifera) med levende Polyper, som 

 var ham tilsendt fra Stadsbygden; her forekomme ogsaa disse 

 Oculiner i overordentlig Mængde tilligemed AmpheUa ramea, 

 ligesom paa flere andre Steder i Fjorden, og de beboes alle af 

 en Mængde af den omtalte Nereide; sandsynligvis forekommer 

 den paa samme Maade paa mange andre Steder. 



Leodice Gunneri adskilles altsaa fra den som L. norvegica 

 mest bekj endte Art, der maaske rettest burde benævnes Leodice 

 Miilleri, ved færre Segmenter, større Halsring, trindere Krop, 

 kortere og med færre (3—8), Flige besatte Gjeller, der sidde 



