UncttageLsosvis for oldnorsk r<b, men er sædvanlig! for oldn. 1. 

 Dette Forhold fortsættes, rimeligvis som en bredere Stribe, mod 

 Vest, og i Romsdalen skal det være ligedan. Det ], som er 

 opstaaet ved Brydning, er som oftest bortfaldt i Selbu og den 

 øvre Del af Holtaalen, saa at man siger S ø, Bølle, B ø r k for de 

 almindelige Former S j 0, Bjølle, Bjørk. I Guldalen, sjeldnere 

 i Selbu, bliver oldn. u ofte til en af „ø"-Lydene. 



Lydene og deres Betegnelse. 



Medens typografiske Hensyn hindrer mig i at give en fuld- 

 stændig fonetisk Betegnelse for Lydene, maa jeg dog holde ud 

 fra hinanden de Lyd, som i de enkelte Dialekter holdes fra hin- 

 anden. Dertil maa anvendes dels egne Tegn, dels tilføiede Bi- 

 mærker. Betegnelserne ligne for en Del dem i den norske Lyd- 

 skrift, som snart vil foreligge fra Prof. Storms Haand ; men ved de 

 fleste menes her noget, som er 1 i d t a n d e r 1 e d e s end Betyd- 

 ningen at det tilsvarende Tegn der; del nøiagtig tilsvarende 

 har der anden Betegnelse, hvortil jeg ikke har Adgang. Dette 

 gjælder foruden r især w, ij, Aj og 6j ; tildels ogsaa a, æ, u, ø og ij. 



Vokaler: a er i (iuldalen noget høiere, d. v. s. mere lig 

 liogæ, end i dannet Tale i Throndhjem og Kristiania, ligeledes i 

 Tydalen, naar det staar som Bøiningsendelse. 



ei betegner omtr. engl. „a'' i eat; i Selbu er Lyden tildels tem- 

 melig nær norsk ,,æ" i Lære. Ex. Jcjått (Kjød), Selbu; håPg, 

 Melhus.. 



v, en Lyd, der staar imellem „a" eller „å" paa den ene Side 

 og „ø" paa den anden; den falder ind iblandt de Ly dnuancer, som 

 Aasen har benævnt „aabent o" Ex. fvl^k (Folk), Melhus, Støren, 

 Singsaas. Den ligner noget engl. „u" i cut, men er aabnere. 



æ, dybt „ø'', bruges i Kristiania tildels i dannet Tale f. Ex. i 

 „Dør". Somme Steds nærmer Lyden sig a noget mere, saa den 

 kan forveksles med ». Ex. sææv (sover). Støren, e spæær, Tyd. 

 0, den tidligere nævnte Repræsentant for Diftongen „au" ; den 

 bruges forresten ogsaa meget ellers. Den hører ogsaa under 

 Aasens „aabne o"; Lyden staar imellem „o" eller „u" paa den ene 



