40 



I H u il k j n s o r d e n e linder Ligedaniielse Sted til u — n, 

 hvordan end Kodstavelsens Vokal har været, og hvilken Konsonant 

 der end kommer efter den. I bestemt Form i Nom. Sing ind- 

 træder ny Ligedannelse ; Endelsen er nemlig der o, og Rodstavel- 

 sen faar da ogsaa (ikke nasaleret) o. Ex. : (med oldn. u) ludu, slughu 

 svuVu: (med e) riikii, Siit?it: (med i) iiclu, vitka; (med o) himt, studu 

 (støtte); (med i\)fl'^ag]m, furu. Bestemt faar de altsaa Formerne lodo, 

 sloglio o. s. v. Jx-ånå er i Modsætning til de øvrige udgaaet fra 

 Nominativsformen og ser derfor ud som et Hankjønsord. kaalm, 

 vaaru og gaatu ( i Betydningen Bygade) nærmer sig Ligedan- 

 nelsen forsaavidt, at Endelsen er konserveret. Af Trestavelsesorfl 

 findesher: jæ'nsvuku, træJjlrudn, ]iagid~u ; de føles dog langt mere 

 som sammensatte end de før omtalte trestavelses Yerher. Af Ex. 

 paa bortfaldet b og Uregelmæssighed foraarsaget deraf kjender 

 jeg kun støø'e som Biform til studif, formodentlig er det en an- 

 den Afledning. 



Stærke Participier med kort Rodstavelse har sædvanlig ens- 

 artede Vokaler, dog ikke fuldstændig, uden hvor den oprindelige 

 Vokal eller ogsaa Konsonantforhold hjælper til. Ex. se under 

 Bøiningslæren. 



En stor Mængde Ligedannelser er spredte i Ordforraadet 

 uden at falde i saadanne store Klasser. Der er især mange Han- 

 kjønssubstantiver; ved andre anføres til Anvisning Ordklassen, og 

 blandt Subst. Kjønnet. Som de SA^age Hankjønsord dannes f. Ex. 

 hcmiår, kåmår, gåntå, jådtvr, håvåli (Ntr.) nåvar, såmår, åvå (Adv.). 

 tåmåsfinger (Ktr.), kampår, (Ntr.). Desuden kan Ligedannelser opstaa 

 ved Bøiningen, saasom dåghå (J^livc. af daagJi), snårår (Kompar. af 

 snaar). Som Hunkjønsordene er formede f. Ex.: humuP, kiqml^, 

 skukul-, stuglmr, suiiml^ (Fem.), jnrugli (Adj.). Men andre staar 

 mere alene: i?;/ (Præp.), fyry (Frsd]).) hyk^ylj, kr yt jyr , (^ti\) mykjy 

 (Adj.) nykjylj, tijryl^, iødør, k^ardli (Ntr.), tonor. Ogsaa sam- 

 mensatte Ord, som mangler Vilkaaret, at første Stavelse skal 

 være kort, kan konnne ind under Analogien : hdrfdtt (Adj.), 

 dughur, ^?Zør (Talord), rinjjilj (Fem., Linerle), hrustuuk, åvåbåår. 

 Naar Oprindelsen alene vilde føre til samme Resultat som det, der 

 foreligger, kan man jo egentlig ikke sige, at der er nogen Lige- 



