Sing. 

 Plur. 



Adjektiverne. 



a. S t æ r k t b ø i e d e. Intetkjønsendelsen — ■ t gjør som oftest 

 lang Rodvokal kort; dog holder den sig sædvanlig lang i Intetkjøn, 

 naar Stammen ender paa ??, n, r eUer l'^ ; Forholdet heri er som 

 oftest ligedan som paa Østlandet. Plur. kan være ubøiet, kfr. 

 foran Pag. 46. 



Hankjøn Hunkjøn Intetkjøn 



Sing. låågh låågh låkt 



Plur. lååglie låågha lååghe 



Intetkjøns — t bliver i visse Tilfælde efter Dialektens Lydregler 

 palatalt (hree, hretjt; rofjt); det paavirkes som Pag. 36 antydet 

 til supradental; kakmninal eller palatal Dannelse ved foregaaende 

 Konsonanter af tilsvarende Art. 



Stærke Participier og Adjektiver af samme Slags Dannelse 

 har noget flere Former : 



Hankjøn Hmikjøn Intetkjøn 



Sing. vakjinj vciJqci vaJcji 



Plur. valdne vaMna vaktne 



En stærk Adjektivbøining med særskilte Dativformer fore^ 

 kommer af Eiendomspronominerne : 



Hankjøn Hunkjøn Intetkjøn 



Sing. Nom. minjnj mit mititj 



Dat. miinåm miina mitit^ 



Plur. Nom. miine, miinåm . miine 



Dat. miinåm eller miine i alle Kjøn. 



Tilsvarende: voorn^ voor vort^, 



b. Svagt bøiede. Attributivt stillede har Adjektiverne 

 i den svage eller bestemte Fonn undertiden — ei alle Former, 



