57 



I. Hankj ønsorcl. Nom. Plur. bestemt af a-Stammer og 

 svage Hankj ønsord llar bredere Vokal end i Selbu, a eller il: 

 åasmiy 



IL Hunkj ønsord. a-Stammer har bestemt Nom. Pliir. 

 — miy Svage Hunkj ønsord med Ligedannelse hedder iNom. Smg. 

 bestemt ligedan som ubestemt (liøsu, lødu) ; de, der ikke har Lige- 

 dannelse, har anden Bøining end i Selbu : 



HL 



Adjektiverne. 



Bøiningen falder i alt væsentlig-t som i Selbu. Eiendoms- 

 promominerne våår og dåår faar ikke — ni Nom. Sing. Han- 

 kj øn: Dat. Sing. har Endelsen — e, og anvendes for alle Kjøn. 

 I Kompar. af Ord som stoor er Omlydsvok. en mere normal end 

 i Selbu. 



Verberne. 



L Destærke frembyder forskjellige Afvigelser fra Sel- 

 bus, men Forskjellighederne er spredte undtagen i Pt. Partic, 

 og deri findes en Mængde Sideformer. 



1 Kl. har mest u, som Selbu: fun^ni, men ogsaa fyn^ni. 

 De mest anvendte Participformer i 2, 3 og 4 Klasse har snarere 

 Vokalen e i Rodstavelsen end ^ og i: heri, feri, betji. I 5te 

 Klasse findes dels o i Rodstavelsen (hroti, skoti), dels u (lughi, 

 fihighi). I 6te bPesi ved Siden af hWiåsi. 



I Partic. mouilleres g og k ofte, og dermed forandres ofte 

 ogsaa e til i, u til y: viji ved Siden af vegi, drykjkji ved Siden, 

 af drukki. 



