nes primitive udvikling a f protothallus angår, er vor viden ind- 

 skrænket og meget utilfredsstillende. Når nu hertil kommer, at 

 det sandsynligvis kun er en mindre del af klodens lavflora, som 

 til dato er beskreven, og at man lige til de seneste år endog i 

 Europas bedst undersøgte lande har fundet typer for ny slægter, 

 der tildels har været af megen betydning for affmitetsforholdenes 

 forståelse, tør det vel være tilladt at have forskjellige selv gan- 

 ske modsatte anskuelser om, hvad der hos laveme er virkelig 

 nærmere beslægtede former, og hvad kun analoge dannelser. Samt- 

 lige laver er indbyrdes temmelig forvandte, og deres enkle og 

 monotone organisation byder fa og vaklende holdepunkter for 

 betragtningen. Var det tilladt at bruge et sådant billede, kunde 

 man sammenligne laveme med et kortspil. Lad herrekortene 

 forestille de i ydre dannelse høiest udviklede buskagtige og blad- 

 agtige laver, mellemkortene de lecanorinske, småkortene de leci- 

 deinske og pyrenocarpe. Men så har man spillets 4 kolører, 

 som vi vil tænke os at repræsentere de hovedsagelig på sporerne 

 grundede forvandtskabsrækker. Der kan nu være god grund til 

 at betragte alle herrekort, alle mellemkort og alle småkort som 

 de hver for sig nærmest sammenhørende, og derved sammen- 

 ordnes i al fald, hvad der for vor ydre sands har mest iøine- 

 faldende tilfælleds, og som selv i halvmørket kan skjelnes. Men 

 på den anden side kunde der være lige så meget, som taler for, 

 at just kortene af samme kolør, altså alle hjertere, alle rudere, 

 alle spadere, alle kløvere er de indbyrdes beslægtede, medens 

 konger, damer, tiere osv. kun er analoge former inden kolører- 

 nes forvandtskabsrækker. På en noget lignende made turde det 

 forholde sig med vor opfatning af lavernes forvandtskab, alt efter- 

 som man enten lægger den hovedsagelige vegt på den ydre orga- 

 nisation eller paa den indre og navnlig på sporernes dannelse, 

 kun med den forskjel, at sagen bliver ulige mere indviklet, usik- 

 ker i enkelthederne og vanskeligere at afgjøre. Inden nogle 

 grupper af laverne vil man fmde mere bestyrkelse for den ene 

 opfatningsmåde af affmitet og analogi, inden andre for den mod- 

 satte. Mod alle grunde og demonstrationer vil der kunne stil- 

 les omtrent lige vegtige modgrunde og kontra- demonstrationer. 



For min betragtning står lichenologien for nærværende 

 på det lave udviklingstrin, at erkjendelsen af det naturlige for- 

 vandtskab vanskelig kan grundlægges på så konstante og afgjø- 

 rende kjendsgjerninger, som den strænge empiriske videnskab 

 nødvendigvis må kræve. Beklagelsesvis vil tilslut enhvers opfat- 

 ning og overbevisning i dette stykke for en ikke ringe del kom- 



