Grundvolden til Videnskabernes Selskabs oldsamling- er rimeligvis lagt 

 omkring 1820, da Kliiwer fra sine reiser hjembrag-te en hel del oldsager, 

 som han forærede selskabet, skjønt der blandt Gunneras's samlinger, af 

 forskjellig art kan have været en del oldsager, som ere blevne indlemmede 

 i samlingen. I den følgende tid ser det ud til, at samlingen kun er gaaet 

 langsomt fremad, og der er vistnok heller ikke gjort synderligt for dens 

 forøgelse. Den har heller ikke fra selskabets side været opfattet som en 

 oldsamling, idet den gik under navn af ..Kunstkabinettef- og fornden 

 oldsager tillige indeholdt>n del fremmede, ægyptiske, chinesiske og in- 

 dianske sager samt nogie kuriositeter her fra landet fra den nyere tid. 

 Som en følge heraf tilfredsstiller heller ikke samlingens katalog de for- 

 dringer, som maa stilles til en oldsamlings. Ligetil omtrent 1850 er det 

 kun i de færreste tilfekle angivet, hvor gjenstandene ere fundne. Flui- 

 dene ere blevne splittede, idet man har lagt an paa at samle rekker af 

 ensartede gjenstande uden ved henvisninger at sørge for, at det siden 

 kunde være muligt at udfinde, hvad der har hørt sammen. Dertil kom- 

 mer, at numrene i tidens lob ere faldne af mange gjenstande, og beskri- 

 velserne i katalogen ofte ere saa unøiagtige og- lidet charakteristiske, at 

 det nu er umuligt at identificere dem. Ikke saa faa sager ere endelig 

 slet ikke blevne optagne i katalogen. 



Da jeg, idet jeg for nogen tid siden overtog bestyrelsen af sam- 

 lingen, fandt det nødvendigt at revidere og omskrive den hele katalog, 

 især for at faa en enkelt ordnet uumerrekke istedetfor den forvirrede tid- 

 ligere, besluttede selskabets direktion at benytte leiligheden til at lade 

 trykke og udgive den med uogle afbildninger, foråt ogsaa fremmede 

 antikvarer kunde faa kjendskab til dens indhold. Den hører vistnok til 

 de mindste i Norden, men den indeholder dog ikke faa sager af væsent- 

 lig interesse og har særlig betydning ved, at den indeslutter det største 

 antal af de oldsager, som ere indkomne fra de throndhjemske amter. 

 Med hensyn tilkatalogens indretning vil jeg bemerke, at jeg ikke alene har 

 udeladt alle ting, som ikke ere fundne i Norden, men ogsaa endel af de 

 yngre norske gjenstande. Jeg har dog ikke troet at burde være meget 

 streng i at bestemme tidsgrændsen for det, som skulde optages, men 

 ogsaa tåget med flere sager fra forrige aarhundrede, som kunde have no- 

 get verd som historiske minder. Af hensyn til de henvisninger til sam- 



