I. Indledning. 



Det tør vel ansees for en fuldt godtgjort videnskabe- 

 lig Kjendsgjerning, at der efter Afslutningen af den tertiære 

 Tid for den skandinaviske Halvøs Vedkommende indtraadte 

 en Periode med et strængt og koldt Klima. Halvøens Over- 

 flade var gjennem denne Tid for største Delen dækket af 

 uhyre Masser af Indlandsis — i Liglied med de nuværende 

 Forholde over \idstrakte Dele nf Grønland. Beviset herfor 

 er at søge dels i Bergforraernes saa hyppigt fremtrædende 

 afrundede, glattede og polerede Overflade, dels i de grovere 

 og finere Skuringsstriber og Skuringsrender. der saagodtsom 

 overalt ville være at paavise, og endelig ogsaa i de hyppigt 

 forekommende og ofte ma?gtige Afsætninger af Sand, Grus 

 og Rullesten. 



Der er fremdeles søgt godtgjort, at den største Del af 

 den skandinaviske Halvø gjennem et af den nævnte Istids 

 tidligere Afsnit har været i Sænkning, og at denne Sænkning 

 er paafulgt en senere Hævning, der har btrakt sig ned maa- 

 ske helt hen til vor Tid. Til Støtte for en saadau Slutning 

 om en under Istiden raadende Sænkningsperiode henvises 

 der til det ofte iagttagne Forhold, at Skuringsstriber kunne 

 findes at skyde ned under Ilavfladen, og atBerggrunden un- 

 der denne kan vise lignende afrundede Former med den 

 samme ejendommelige afglattede og polerede Overflade, som 

 nu saa ofte tiæder frem paa forskjellige Bergpartier over 

 Havfladen. Og endvidere henpeges der i saa Henseende til 

 marine Dannelser af Glacial-Ler (hvarfvig lera cg hvarfvig mer- 

 gel~Erdmann— Musling-Ler og Mergel-Ler — Kjerulf og Sårs), 

 der findes at overleje det ældste Glacialgrus og Glacial- 

 bankerne. 



7 



