104 



Deune af Erdmann for Sveriges og af Kjerulf og Sårs 

 for Norges Vedkommende fremholdte Sliitniag om en Sænk- 

 ningsperiode under Istiden er alene gjort gjældende for de 

 sydligere Dele af den skandinaviske Halvø. Mere tvivlsomt 

 synes det derimod, om der skulde være nogen Grund til at 

 strække Slutningen om en saadan Sænkningsperiode ogsaa 

 til at gjælde det vestenfjeldske Norge. I ethvert Tilfælde 

 antagei der ligeoverfor Norges nordlige Egne — i Stræknin- 

 gen fra Kvænangen til Ofoten — ikke at foreligge saadanne 

 Vidne^byrd, der med nogen Bestemthed synes at skulle pege 

 i den Retning. 



Det skal i saa Henseende her fremholdes, at Spørgs- 

 maalet om, hvorvidt Is, der fra Indlandet skyder ud langs 

 Fjorde og Sunde, vil kunne formåa at indvirke glattende, 

 polerende og stribende paa Berggrunden under Havfladen, 

 vel end nu ikke kan siges at være endelig besvaret. Besva- 

 relsen heraf ligger tvertimod endnu i helt forskjellige Retnin- 

 ger. I sin Af handling ,,0m fossile Dyielevninger fra Kvar- 

 tærperioden'* forudsætter saaledes M. Sårs „at Isen maa 

 smelte der, hvor den møder Havet". Han antager saaledes 

 ikke, at Isen vil kunne skure saaledes henover Havgrunden, 

 at den derunder skulde kunne afsætte Striber eller Render 

 paa samme eller paa Fjeldvægge under Havfladen, Ogsaa 

 de svenske Geologer Erdmann og Paijkull udtale sig i lig- 

 nende Retning. 



Paa den anden Side har S. A. Sexe i sin Afhandiing 

 „Oni Mærker efter en Istid i Omegnen af Hardangerfjorden'' 

 fremholdt, at de fra Landet under Giacialtidcn udglidende 

 Ismasser maa kunne have stukket saa dybt ned under Hav- 

 fladen, at de maatte have kunnet skure lienover den under- 

 liggende Fjeldgrund og derunder ikke alene afgiattet de un- 

 der Havfladen liggende Bergpartier, men ogsaa paa disse 

 have afsat Striber og Render. Denne Hr. Sexes Opfatning 

 synes ogsaa at skulle støttes ved at se hen til Forholdene 

 inden de Egne af Kloden, hvor mægtige Rbedækninger nu 

 forefindes, f. Ex. Spitsbergen og Novaja Semlja. Fra Bjør- 

 ne Bugt paa Østsiden af Spitsbergen — der skjærer sig ind 

 raellem Hoved-Øen og den lille Tliumb ved Hinlopen Stræ- 

 dets sydlige Munding — stikker Landisen saaledes i mæg- 

 tige Masser udover Søen i henimod 1 Mils Længde. Paa 

 hele denne Stræknng er Isen i fuld sammenhængende For- 



