140 



Blandt de paa Trorasøen optrædende Riilleslensblokke 

 er det navnlig de granitiske Blokke, der her kunne fortjene 

 en nærmere Omtale. De findes overordentlig hyppig oni- 

 spredte langs Øens lavere Skraaninger, men i et stedse afta- 

 gcnde Antal, eftersom man naar opover. Op til en Højde at' 

 henimod 300 Fod overHavfladen kunne de endnu findes en- 

 keltvis, — højere ere de i ethvert Tilfælde ikke seede. De 

 fleste af disse granitiske Blokke maa rimeligvis være tilførte 

 fra Kyststrækningens granitiske Felt og navnlig da fra den 

 strax vestenfor Tromsøen liggende Kvalø, der for en stor 

 Del er bygget af Granit og Gneis Granit. I Indlandet inden- 

 for Balsfjorden og ud langs samnies Sider optræder nemlig 

 ikke granitiske Partier, Højt op i Dividal — en Sidedal til 

 Maalselv — dukker der vel frem en granitisU Afdeling. Efter 

 hvad der hidtil er iagttaget, er denne det Graait-Parti, der ligger 

 Balsfjordens Bund nærmest. De stedlige Forholde mellem 

 Dividal og Balsfjorden synes imidlertid ikke at tyde hen paa, 

 at Blokkene paa Tromsø kunne være tilførte herfra, og Berg- 

 artens petrografiske Egenskaber tale snarere imod end til 

 Støtte for en saadan Slutning. Paa den anden Side synes 

 ogsaa petrografiske Hensyn nærmest at pege hen paa, at 

 RuUestenene paa Tromsø kunne tilhøre Kyststrækningens 

 Granit og navnlig sammes slorkornige røde Varietet. En- 

 kelte Blokke ere vistnok iagttagne, hvor Kvartsen dannes af 

 en ejendommelig smuk Blaakvarts — en Varietet, som synes 

 fremmed for Kyststrækningens Granit, og som i ethvert Til- 

 fælde ikke er paavist inden de af Kyststrækningens Strøg, der 

 hidtil ere opgaaede. Men om ogsaa disse enkelte Blokke skulde 

 være fra en anden Lokalitet — hvad der dog dermed ingen- 

 lunde er givet — saa synes dog visselig den Forudsælning 

 at skulle være den rimeligste, at de jiaa Tromsøen omspredte 

 granitiske Blokke i Regelen tilhøre Kyststrækningens Granit. 



Men under denne Forudsælning var der liden Sand- 

 synlighed for, at Ispartier fra Kvaløen eller Kyststrækningen 

 under den ældre Glacialtid, da Isstrømmen førte fra Indlan- 

 det udåd, ekulde kunne havt Spillerum nok til at bevæge 

 sig i en Retning ligemod denne stærke Strøm. Der maa 

 tvertimod vei være al Grund til at forudsætte, at disse gra- 

 nitiske Blokke først efter den ældre Glacialperiodes Afslut- 

 niug — da Indlandsisen allerede havde trukket sig rnere til- 

 bage og en dau kuas udsendte svøiuiriende Ismasser udover 



