155 



Lerafsætningerne gjennem Landets Stigning var naael op li] 

 Littoralbæltel, det over Leret liggende Sandlag med sine 

 Skjælrester af Littoriner. Saasnart Volden A var nnaet op 

 over Havfladen, dannede Dalfladen bagenom Volden Bunden 

 af en Ferskvandssø, indtil denne blev udtappet ved Spand- 

 dalselvens Gjennembrydning af Volden. 



Skulde deriniod ogsaa Volden A væsentlig fiiides at 

 være bygget af Ler og derover liggende Sandlag, saa vilde 

 der visselig være mest Rimelighed for at forudsætte, at denne 

 i sin Tid har strakt sig videre op i Dalen, og af dens nuvæ- 

 rende stejle Endeflade ind imod samme er dannel gjennem 

 senere Udgravninger. I saa Henseende skal tilføjes, at El- 

 ven ovenom Volden tildels flyder paa Ler, — om dette er 

 marint, skal ikke med Bestemthed kunne siges, da Musling- 

 rester her ikke ere fundne. Højdeforholdene ere i ethvert 

 Tilfælde ikke til Hinder for en saadan Forudsætning Men 

 i dette Tilfælde maa disse Udgravninger være skeede paa en 

 Tid, da Aflejningerne allerede laa over. Havets Niveau, og 

 tillige langt ud i den postglaciale Tid Udgravningen maa 

 være fremkaldt ved Is, men da Glacialtidens Ismasser for- 

 længst vare hensmeltede,saa kau Udgravningsarbejdet her alene 

 være udført af nydannede Ismasser, der gjennem en kortere 

 eller længere Tid atter maatte have skudt sig ned over 

 Dalen. 



Men saaledes synes] ogsaa fra dette Punkt at skulle 

 kunne hentes en Udtalelse, der kan støtte den Slutning, der 

 ovenfor er fremholdt under Beskrivelsen af Forholdene i 

 Tromsedalen, nemlig den, at den postglaciale Tids ældre Af- 

 snil afsluttedes under en ny, men tillige foi-holdsvis kortvarig 

 Kuldeperiode (yngre Istid). 



Gratangen i Ibestad Præstegjeld. Dette lille Dal- 

 føre, der fører ned til Gratangsbotten, ender bagom Spand- 

 Tinden i den samme dybe og vide Fjeldindsænkning, mod 

 hvilken Spanddalen munder ud i sit øvre Løb. I Gracangs- 

 dalens Munding mod P^jordbunden ligger gjennera en Stræk- 

 ning af lidt over '/g Mil tilskue mægtige Aflejninger af Ler 

 og Sand og med mere udprægede Terrassedannelser, end der 

 er iagttaget nogel andetsleds inden de her omhandlede Di- 

 strikter. Fig. 8. 



Ved Punkt (x) paa nævnte Rits fandtes Tellina proxima, 

 talrige Brudstykker af Mytilus edulis, Cardium edule og Car- 



