185 



imocl det dobbelte heraf. Mod Nord tager Draget allsaa. sin 

 Begyiidelse fra Kvænangen og kan mod Syd forfølges ned lil 

 den bybt indskaarne Ofolen f^jord. Søndenfor Ofoten ere 

 Forholdene ikke undersøgte. 



Fra Kvænangen mod Syd til Bunden af Storfjorden i 

 Lyngen stiger Murvoldens vestlige Afhæng op lige fra Hav- 

 linjen. Fra dette Punkt og sydover er derimod det vestre 

 Afhæng at søge langt ind i Landet flere Mil fra den nuvæ- 

 rende Strandlinje og først i Distriktets sydlige Del mod Grat- 

 angsbotten og Ofoten naar Havet ind mod samme. I en 

 nærliggende geologisk Tidsperiode har dog Havvandet ogsaa 

 her saagodtsom langs den he!e Linje skyllet imod Fjeldkjæ- 

 dens Fod gjennem de daværende trange Sundløb, der senere 

 under Landets Hævning ere gaaede over til Ejder og Diilløb. 

 I en nys offentliggjort Afhandling ,,0m Kvartærtidens Dan- 

 nelser inden Tromsø Amt" er jeg saaledes naaet til den Slut- 

 ning, at Landet under Afslutningen af Glacialtidens ældre 

 Periode maa have ligget indtil 30U Fod lavere end nu. Der 

 er i denne tilligc fremholdt Sandsynligheden for, at Landet 

 ved Afslutningen af Tertiærtiden eller Begyndelsen af den 

 glaciale Periode kau have ligget 2 a 300 Fod lavere — uden 

 at dog denne sidste Foiudsætuing har at støtte sig lil sikre 

 lagttagelser. Der er i samme end videre paavist, at Landet 

 fra Glacialtiden til vor Tid har været i en langsom og uaf- 

 brudt Hævning. Holder man sig ti! disse F'orudsætninger 

 saa skulde Balsfjordejdet, der nu skiller Storfjorden fra Bals- 

 fjorden under Glacialtidens ældre Afsnit have ligget under 

 Havfladen og det samme kan ogsaa — efler Højdeforholdene 

 at dømme — have været Tilfældet med Tamokdalen, der er 

 et dybt „aabeut" Dalføre, der fra Balsfjordejdet fører over 

 til Maalselven lige i Nærheden af Nedre Rosta-Vand. Under 

 Glacialtiden kan der saaledes være nogen Sandsynlighed for, 

 at Havvandet fia Storfjordens Bund har skyllet videre frem 

 under Fjelddragets Fod gjennem trange Sundløb ned til 

 Maalselven. Hei naaede Havet endnu gjennem Begyndelsen 

 af den postglaciale Tid, eller dog umiddelbart før samme, 

 fra Malangen op gjennem hele den nuværende Maalselvdal 

 ligetil Tamokelvens Udløb, ligesom Malangen udsendte en 

 anden Forgrening op over Bardodalen. Fra Højdeforholdene 

 at dømme, er der fremdeles nogen Rimelighed for, at den 

 saakaldte „Kob-ryg" — en bred men lav eller bybt indskaaret 



