197 



fra Højkanten enten ligetil Strandlinjen eller ogsaa til Bun- 

 den af dybt indskaarne Dalløb, hvis Bundflade i Regelen 

 ikke naar over 300 Fod over Havfladen, ender det østlige 

 Afhæng allerede i en Højde af omtrent 1500 Fod over Hav- 

 fladen i et højtliggende Underland, der herfra som et Skraa- 

 plan langsomt heldev ned mod den bottniske Bugt. Man 

 har altsaa her en høj og flere Mile bred Murvold, hvis Væg 

 paa den vestlige Side stiger op enten fra den nuværende 

 Havlinje eller fra en Linje, der i en nærliggende geologisk 

 Tidsperiode har været be^kyllet af Havvandet, medens et 

 sagte faldende Skraaplan læner sig op raod Murvoldens øst- 

 lige Afhæng og derved kommer til at dække Afhængets ne- 

 dre Halvpart. 



Snittet viser saaledes paa den ene Side ingenlunde 

 nogel fuldstændigt Skraaplan. Men paa den anden Side er 

 der heller ikke her at paavise noget saadant Fjelddrag, der 

 med nogen skarpere udpræget rygagtig Form stiger op fra 

 lavere liggende Landparlier, der brede sig ud til begge Sider 

 langs Kjædedragets Fod. Dels savnes et saadanl underlig- 

 gende Lavland ganske langs den vestre Side, og dels er det 

 masseagtige altfor slærkt fremlrædende i de her omhandlede 

 Fjeldpartiers Formforholde, til al det med Kjædedrag for- 

 bundne Begreb med nogen Rimelighed skulde kunne være at 

 overføre her. 



Seet i det store er altsaa Forholdet det, at der langs 

 den skandinaviske Halvøes Vestside fra Kvænangen til Ofo- 

 ten rejser sig en flere Mile bred Muivold, enten lige fra 

 Strandlinjen eller gjennem dybe Dalløb helt udskaaret fra de 

 vestenfor liggende Landvidder og Fjeldpartier. Om og denne 

 Murvold hyppig er gjeunemskaaret af transversale Spalter og 

 aabne Dalfører, er den dog igjennem hele denne Længde at 

 sammenfatte som en sammenhængende Helhed, dannet af en 

 Række af til hinanden lænkede Brudslykker. Langs Vestsi- 

 den er Voldens Murlinje — de trange Dalindskjæringer ladte 

 ud af Betragtning — i det hele sammenhængende og skarpt 

 udpræget, idet Linjen løber frem uden synderlige Krumnin- 

 ger eller Afbøjninger. Paa den østlige Side er Murlinjen 

 derimod ofte i høj Grad bugtet eller tunget, idet Fjeldmas- 

 sen her kan være indskaaret af vide Højfjeldsindsænkninger, 

 hvorfor ogsaa paa sine Steder inden denne kan dannes en- 

 kelte underordnede Fjelddrag med Kjædelinjernes mere ud- 



13 



