204 



det, saa den af Glimmerskifer her hyggede Fjeldniapse 

 danner flere i nord-sydlig Retning løhende Rygge, der 

 kunne naa op til en Højde af omlrent 3000 Fod (f. Ex. 

 Rejnheja, der stryger langs Bredyikejdet). 



d) T r om ses lin dets Fjel dd rag. I Modsfcetning til 

 Sørfjordafdelingens i saa høj Grad spaltede og sønderrevne 

 Fjeldpartier danner denne Afdeling en i sit Ydre ganske an- 

 derledes fremtrædende Enhed. Tromsedalen, der i OSO 

 stryger ind fra Tromsesundet, afsluttes under Foden af 

 Tromsdalstinden, hvis Fjeldmasse som en mægtig, men for- 

 holdsvis smal Mur standser del fuldstændige Gjennembrud 

 til Ramfjorden eller Bredvikejdet. Fjelddraget deles saale- 

 des ved Tromsdalen i en nordre og en søndre Afdeling, og 

 netop ved Forbindelsespunktet mellem disse hæver Troms- 

 dalstinden sin næsten knivskarpe Ryg op ti) en Højde af 

 4000 Fod og danner saaledes det højest fremragende Punkt 

 inden den hele Afdeling. Den rager næsten 1000 Fod høj- 

 ere op end hvilketsomhelst andet Punkt inden Draget. Ved 

 denne sin isolerede Stilling og tillige ved sin ejendommelige 

 Form, danner Tromsdalstinden et i høj Grad fremtrædende 

 Punkt, — ogsaa mærkeligt ved de geologiske Bygningsfor- 

 holde, der her ligge tilskue. 



Afdelingen nordenfor Tromsdalen har sit Højdedrag 

 langs Bredvikejdet med stejlt Afhæng mod samme. Højryg- 

 gen er her gjennemskaaret af hyppige transversale Fjeldskar. 

 Fra dette Højdedrag, der naar op til omtrent 2500 Fod, til- 

 dels maaske henimod 3000 Fod, udsendes Fjeldpartier ud- 

 over, der ved dybt indskaarne Dalfører og Indsæukninger 

 erholde Karakteren af transversale Forgreninger. Langs 

 Nordsiden af Tromsedalen — mellem denne og Tønsvikdalen — 

 udgaar saaledes et Højdedrag med forholdsvis vide Fjeld- 

 marker af omtrent 1500 Fods Højde, som i stejlt Afhæng 

 afsluttes mod Tromsesundet. Nordenfor Tønsvikdalen ud- 

 gaar en anden Forgrening, der afsluttes i det omtrent 3000 

 Fod høje Nons-Fjelds vilde Fjeldparti. Højfjeldet afsluttes 

 her ved Skidenelvens og Olderelvens dybt indskaarne Dal- 

 løb, og et vidstrakt Lavland, gjennemsat af lave Aase, bro- 

 der sig fra Foden af Højfjeldet ned mod Stranden. Uden- 

 for Olderelven hæver sig Ulfstindens isolerede og mægtige 

 Fjeldmasse op til en Højde af antagelij^' 3000 Fod og styr- 



