212 



at disse have dannet en Gruppe af 24 større og mindre helt 

 omskyllede Øer foruden de under (o) og (r) nævnte Fjeld- 

 partier, der som Halvøer slak fiem fra Kjøldraget og vare 

 tilknyttede samme ved lave Ejder. 



Man hav altsaa lier en Gruppe af Øer, der under 

 Glacialtidens ældre Afsnit og tildels ogsaa adskillig 

 længere frem i Tiden har spændt sig ud langs det gamle 

 Fastlands-Strandlinje. — altsaa i Overensstemmelse mer) det 

 nuværende Forhold, idel en anden vestligere Øgruppe i et 

 sammenhængende Bælle breder sig frem udenfor det nuvæ- 

 rende Fastland. Som en Følge af Landets jævne Stigning 

 fra Glacialtiden fremover er denne indre Øgruppe gaaet over 

 til sammenhængende Fasllandsstrækninger, og fremtræder 

 derunder dels som udprægede Halvøer dels som ølignende 

 Fjeldpartier, der stige op fra Fastlandets Dalindskjæringer 

 og Ejdedannelser. 



Til denne den anden orografiske Hovedafdeling slutter 

 sig endvidere følgende Øer, der paa det nærmeste synes 

 knyttede til Fastlandsstrækningen, nemlig Kaagen, Arnø og 

 Laukø tilligemed Ulø, der nærmest danne et med Lyngs- 

 halvøen sideordnet Drag — endvidere Renø og Tromsøen, 

 der ligeledes kunne være at knytte sammen til et med Trom- 

 sesundets Fjeldparti sideordnet Drag — og endelig Dyrø, 

 Andorgø og Rollen, der kunne knyttes sammen til et med de 

 ligeovenfor liggende Fjeldpartier m, n og p sideordnet Drag. 



Medens de her omhandlede Fjeldpartier i orografisk 

 Henseende upaatvivlelig ere at udskille fra Kjøldraget, kan 

 det derimod være vanskeligere paa den ene Side nærmere at 

 bestemme disses Forhold som en Helhed til Kjøldraget paa 

 den ene, og paa den anden Side Forholdet melleni disse Smaa- 

 partier indbyrdes. At disse nemlig staa nært knyttede til 

 Kjøldraget — trods den her opstillede skarpe Udsondring — 

 dette fremgaar visselig ogsaa af de her fremholdte orografiske 

 Forholde og støltes yderligere ved geologiske Hensyn, hvorom 

 nærmere nedenfor. 



Naar Kjøldraget her — og af flere Hensyn vil en saa- 

 dau Betragtningsmaade ogsaa findes fuldt berettiget, — opfattes 

 som det egentlige Hoveddrag eller Centraldrag, vil det Spørgs- 

 maal ogsaa naturligst stille sig frem, om ikke disse vestenfor 

 samme liggende Fjeldpartier nærmest kunde være at betragte 

 som fra Hovedstammen udskydende Forgreninger, Haltevar- 



