220 



nysnævnte graniliske Smaapartier skulde danne fremstikkende 

 Afdelinger af et stort saramenhængende Granitdrag, der kunde 

 antages at skulle danne Kjøldragets egentlige Kjerne eller 

 Grundfjeldsmasse. Paa Forhaand er der saaledes visselig 

 mere Grund til at forudsætte, at Graniten her — som oven- 

 for antydet — danner mere selvstændige Smaapartier. Dette 

 synes ogsaa nærmest at passe med Stenens noget forskjellige 

 petrografiske Ejendommeligheder inden hver af de nævnte 

 Lokaliteter. 



Med Hensyn til Lagstillingen inden de langs Kjøldra- 

 get optrædende Skiferafdelinger, saa fortjener det at frem- 

 holdes, at den ofte er svævende, eller hvor en bestemtere 

 Heldnings vinkel er at aflæse, vil den ofte findes svag. Inden 

 den nordlige Del af Kjøldraget er en bestemt Lagstilling 

 mere fremtrædende end sydligere, men selv her naar Fald- 

 vinkelen sjeldnere over 30 ^, og svævende, indtil horisontal 

 Lagstilling er heller ikke her sjelden. Søndenfor Lyngen er 

 Faldvinkelen hyppig under 30 ^, og saagodtsom ganske hori- 

 sontal Lagstilling kan endog ~ som nysnævnt — optræde i 

 paa hinanden følgende Lagmasser af indtil 5000 Fods Mæg- 

 tighed. Stejlere Lagsilling — selv indtil vertikal — er dog ogsaa 

 paa forskjellige Punkter at aflæse, men dette visselig blot 

 undtagelsesvis og alene at tilskrive ganske lokale Forryk- 

 ninger. 



Men af disse Forholde synes paa det Bestemteste at 

 fremgaa, at det ikke kan være voldsomme eruptive Kræfter, 

 der have hævet i Vejret. disse indtil 5000 Fod mægtige sedi- 

 mentære Aflejninger — hvad enten dette nu tæukes udført 

 gjennem el eller flere Stød eller Udbrud. At slutte fra de 

 orografiske Forholde, saaledes som disse ovenfor ere frem- 

 stillede, maa Kjøldraget utvivlsomt — Forholdet seet i det 

 Store — i den Henseende nærmest være at opfatte som et 

 sammenhængende Fjelddrag, fordi det maa være skudt op til 

 sin nuværende Højde gjennem ensartede og tillige saratidigt 

 virkende Kræfter. Skulde det have været eruptive Kræfter, 

 der gjennem Frembrud af mægtige Eruptionsmasser — hvad 

 enten nu Udbrudet var et eneste eller ogsaa oftere gjeutaget 

 gjennem forsjellige Tidsafsnit — saa maatte det dog være at 

 forudsætte, at der langs det hele Drag gjennem de talrige 

 og tillige dybe transversale Gjennemskjæringer saagodtsom 

 overalt maatte stikke frem antagne eruptive Bjergarter. I 



