22t 



ethvert Tilfælde er det vel aabenbart, at de faa og tillige — 

 naar Dividalens granitiske Parti undtages — underordnede 

 og tillige, som det synes, isolerede granitiske Masser her in- 

 genlunde kunne have tjent som de virkende Kiæfter. De kunne 

 i det Højeste forudsættes alene at have virket saaledes en- 

 hver inden sil snævre Omraade. 



Men dernæst skal ogsaa fren)holdes, at Lagstillingen 

 — saaledes som den i det Hele og Store træder frem inden 

 Kjøldraget — ligeledes paa det Bestemteste synes at vidne 

 imod at voldsomme eruptive Kræfter herunder skulde have 

 været de virkende til at hæve disse raægtige Laggrupper op 

 imod deres nuværende Niveau. I saa Tilfælde maatte dog 

 Lagstillingen her have været i høj Grad knækket og brudt. 

 Det er vel saa, at saadanne Brydninger og tildels stærke 

 Forvridninger paa sine Steder kan være al paavise. Men 

 det er dog alene undtagelsesvis, at et saadant Forhold vil 

 træde frem, — i Regelen er, som ovenfor nævnt, Faldvinke- 

 len svag og Lagstillingen ofte svævende. 



Med Hensyn til disse inden Kjøldraget optrædende 

 granitiske Smaapartier saa er det nys foran fremholdt, at 

 der kunde være Mulighed for, at enhver af dem kunde have 

 indvirket hævende paa de overliggende Skiferafdelinger , en= 

 hver inden sit snævre Omraade. En saadan Forudsætning vilde 

 heller ikke staa i Strid med, hvad der ovenfor er udhævet, 

 at Kjøldraget, som en Helhed betragtet, er skudt frem gjen- 

 nem ensartede og samtidig virkende Kræfter. De enkelte 

 Afvigelser eller Brud i den ellers regelmæssige Udviklings- 

 gang er ikke i sig selv til Hinder for at anerkjende en saa- 

 dan Enhed. Ser man imidlertid noget nærmere hen paa 

 disse granitiske Partier, saa er der alene et af disse — nem- 

 lig det, der stikker frem i Højfjeldet ved Troldvikdalens 

 Afslutning — om hvilket der kunde være Grund til at for- 

 udsætte, at det i saa Henseende kan have virket som en 

 hævende Kraft. Graniten træder her frem i Dagen over en 

 større Flade, og Glimmerskiferens Lag falder til begge Sider 

 fra samme — paa den østlige Side under en temmelig stejl 

 Vinkel, paa den vestlige Side derimod mere langsint. Her 

 synes Granil at have virket i høj Grad forrykkende paa 

 Lagstillingen inden Skifergruppen. Hvad de øvrige graniti- 

 ske Partier derimod angaar, saa er Forholdet imellem dem og 

 de tilstødende Lagraasser af Skiferafdeling Nr. 3 et ganske 



