226 



Forhold snaiere maa være udgaaet som et Resultat af regel - 

 mæssigt virkende Kræfter, end det kan være at opfalte som et 

 Verk af Tilfældighedens Spil. 



Med Hensyn til det relative Tidsforhold for disse un- 

 der de to forskjellige Hovedretninger virkende Kræfter, saa 

 er der vel Sandsynlighed for, at den nord - sydlige eller 

 nogenlunde efter Kjøldragets Længde virkende Hævnings- 

 kraft maa være den ældre, medens derimod de, hvoraf de 

 transversale Daliøb ere udgaaede som Resultat, antagelig ere 

 yngre. Disse Forholde skulle forøvrigt nærmere blive om- 

 handlede under følgende Afsnit. 



B. Fjeldpartierne mellemKjøldraget ogSundløbene. 



De samme geologiske Hovedafdelinger, som ere nævnte 

 under Afsnittet om Kjøldraget, bygge ogsaa disse Partier. 



a) Hattevarres Fjeldparti. Dette er fra de dy- 

 best liggende Lag op til de højeste Fjeldtoppe bygget af Glim- 

 merskifer, ofte med bestemte — i det hele dog svage Fold- 

 ninger. Inden de højere Fjeldtoppe er Faldvinkelen ofte 

 langt stærkere end dybere ned. Granitiske Partier træde — 

 saavidt hidtil undersøgt — intetsteds frem. Derimod bryder 

 i Strøget om Balsfjordens Bund gabbroagtige Masser frem 

 som de første Forløbere mod Syd for Lyngshalvøens mæg- 

 tige Gabbrodrag. 



L y n g s h a 1 v e n. Denne langstrakte Halvø gjennem- 

 sættes efter dens Midte og gjennem dens hele Længde i 

 nord-sydlig Retning af et af Gabbro byggel Kjædedrag, der 

 gjennembryder Skiferafdelingens Lag. Paa den vestre Side 

 falder Skiferen fra den massive Bjergart altid med vestligt 

 Fald under en temmelig konstant Vinkel af 50 *^. Paa den 

 østre Side falder derimod Skiferen ind under Gabbroen, li- 

 geledes under en Vinkel af i Regelen henimod 50 *'. Dog er 

 ogsaa stejlere Heldingsvinkel paavist li^^e i Nærheden af Kon- 

 taktfladen — saaledes ved Kobbenes paa Lyngsejdet, hvor 

 Lagstillingen paa det Nærmeste er vertikal. Gabbroen synes 

 saaledes her at være det bestemmende Hovedled for Halv- 

 øens orografiske Bygning. Forsaavidt denne skulde være at 

 tilkjende en eruptiv Oprindelse, saa var Fjeldmasserne langs 

 Halvøen med al Bestemthed at betegne som en Eruptions- 



