32 



Paitedyr. 



blive til Husdyr, men saa snart Jagten begynder, er de meget sky og 

 opmærksomme. 



Hr. Skovrider Mork-Hansen har haft den Godhed at give mig nogle 

 Oplysninger om Svinene paa Ravnholt, som meddeles her i Tilslutning 

 til ovenstaaende. Dyrehaven, hvori de findes, er 218 Tdr. Land stor, 

 og der er c. 20 gamle Svin, foruden Grisene, der i Reglen er bort- 

 skudte ved Juletid. I 1895 saas de forste Grise allerede i Februar, 

 hvilket formentlig skyldtes Oldenaaret. Svinene gor" ikke ringe Skade. 

 Skont over Halvdelen af Dyrehaven bestaar af gammel Boge- og Ege- 

 skov og den ovrige Del ogsaa giver ikke lidt Olden, kan Svinene dog 

 omtrent æde al den Olden, der falder, saa at man kun ser meget faa 

 Planter komme frem om Foraaret. Svinene roder altid i Jorden, men 

 det er kun paa de bløde Steder, i Lavninger og Moser, at de kommer 

 ret dybt. Paa den hoje Bøgebund er Jordbundsbearbejdningen meget 

 overfladisk og indskrænker sig væsentligst til en evindelig Omordning 

 af Træernes Afifaldsmasse , der efterhaanden kommer til at bestaa af et 

 Smuld af Blade, Kviste, Oldenskaller og Jordpartikler, og under dette 

 Smuld er Jorden ofte ganske fast; paa sine Steder kan man endog iagt- 

 tage en ligefrem Maardannelse. Kommer Svinene ind i en ung Bøge- 

 foryngelse, hvor Jordbunden paa Grund af Bearbejdning med Plov og 

 Harve endnu er skør i Dybden, oproder de aldeles de unge Planter. 

 I ældre Bogekulturer gor kun Soen Skade, idet den til Brug ved sin 

 Redebygning afbider Bøgeplanter paa indtil 3 Alens Hojde. Paa Rod- 

 granplantninger gor de ingen videre Skade. Til at gnide sig paa bruger 

 de enkelte bestemte yngre og ældre Stammer af forskellige Træarter, 

 men kun paa enkelte Rodgraner er Barken gaaet af derved. 



2. Orden. Gnavere. 



I. Musefamilien (Mnridæ)^. 



Til Musefamilien hører et ikke ringe Antal indenlandske Smaa- 

 gnavere, som alle stemmer med hinanden deri, at de kun besidder 

 tre Kindtænder foroven og forneden paa hver Side. 



"• Smlgn. min Afhandling »Musene i vore Skove« (i: Tidsskr. f. Skovvæsen 3. Bd., 

 B., S. I — 60), som danner Grundlaget for efterfølgende Fremstilling. Endvidere Al- 

 tum, Unsere Mause in ihrer forstlichen Bedeutung. Berlin 1880. — Paa dette Sted 

 kan ogsaa erindres om forskellige, navnlig ældre Skrifter, som vel især omhandler 

 Musenes Færden paa Marken og den Skade, de gor dér, men som dog ogsaa har In- 

 teresse for os i denne Sammenhæng. Saaledes Buhle, Versuch einer Naturgesch. d. 

 schadl. Feldmaus. Leipzig u. Merseburg 1819 (indeholder en interessant Skildring af 

 Markmusenes Liv paa Marken). — Wolf, Ueber die Feld-Mause insonderheit in 

 Norder-Dittmarschen. Hamburg 1786. — Trojel, Beretning om Lyøeboernes Plage af 

 Rotter og Muus. i: Det Kgl. D. Landhusholdn. -Selskabs Skrifter, Nye Saml., 2. Bd. 

 S. 1—24. 



