-Markmusen. 



47 



kun sjælden forekommer paa den paagældende Træart — dette 

 gælder f. Ex. for Egens Vedkommende — eller det drejer sig om 

 Træer, som forholdsvis sjælden dyrkes i Skovene. For Ahornens 

 \"edkommende kan det dog bemærkes, at Gnavet for saa vidt har 

 storre Betydning, som det hyppig findes paa Planter, der er be- 

 nyttede til Efterbedring i Bøgekulturer. Avnbøgen skal den, efter 

 hvad der siges paa Lolland, foretrække for Bøgen. — Naale træer 

 angribes sjældnere af den, jeg kender end ikke utvivlsomme An- 

 greb af denne Mus paa Naaletræer her i Landet^. 



At det nu virkelig er Markmusen og ingen anden, hvem det 

 lavtsiddende Gnav paa de unge Bøge og andre Lovtræer skyldes, 

 fremgaar af følgende. Af Smaagnavere findes foruden den i Skoven 

 kun Skovmusen og Rødmusen; de andre, sjældnere og lokalt fore- 

 kommende Former kan man se bort fra her, hvor der er Tale om 

 et allevegne og i stor Udstrækning optrædende Fænomen. Men 

 Skovmusen æder, som Forsøg jeg har anstillet med fangne Individer 

 viser, ikke Bark; og Rødmusen æder i Fangenskab kun ugerne 

 Bøgebark og vil ialfald som klatrende Dyr ikke holde sig til den 

 nederste Del af Stammen men gaa tilvejrs. Der er da kun Mark- 

 musen tilbage, der, som Forsøg med fangne Exemplarer har vist, 

 meget gerne spiser Bøgebark og gnaver endog dybt ind i Veddet. 



Den Skade^ som Markmusen forvolder ved sit Gnav i Bøge- 

 kulturerne, er overordentlig stor; dette Dyr er vel uden Sammen- 

 ligning Bøgens værste Fjende her i Landet. Efter hver Vinter 

 finder man Sporene af dens Arbejde ude i Skoven, men rigtignok 

 i særdeles ulige Styrke; i nogle Vintre er Skaden enorm ^, i andre 

 forholdsvis beskeden. Dette beror vel dels paa, at der i nogle 



^ Hagemann har i Norsk Forstforen. Aarb. 1889 S. 28 omtalt et Gnav paa unge 

 Fyrretræer, som han vistnok med Rette tilskriver Arvicola agristis. Træerne var 

 »helt nede ved Rodhalsen afgnavede storre eller mindre Stykker rundt Stammen«, 

 medens de ikke var gnavede hojere oppe. — Det er vel sagtens ogsaa den, der er 

 Tale om , naar forskellige Beretninger anforer , at Mus har ødelagt endog anselige 

 G ran kulturer her i Landet (se Statist. Oplysninger om Statsskovene i Danmark, 

 1888, S. 23, samt Tidsskr. f. Skovbrug 4. Bd. S. 11 1). 



- Exempelvis kan nævnes de store Museangreb i Vintrene 1878 — 79 og 1882 — 

 83; i 1882 — 83 svarede Ødelæggelsen i Skovene mellem København og Frederiksborg 

 til et samlet Kulturareal af 130 Td. Land (Tidsskr. f. Skovbrug 4. Bd. S. 333 og 

 7. Bd. S. 254;. Ogsaa i ældre Tid har Museskaden været stor, saaledes f. Ex. i 

 Vinteren 1813 — 14 (se Stat. Oplysn. om Statsskov, i Danmark S. 23). • 



