Arvicola arvalis. 



51 



Denne Markmus findes her i Landet alene i Jylland, særlig i 

 det sydlige^, medens A. agrestis findes hele Landet over (ogsaa i 

 Jylland er sidstnævnte den almindeligste). A. agrestis er en mere 

 nordlig Form, A. arvalis en sydligere, der f. Ex. i Tyskland er 

 langt almindeligere end agrestis. Dens Levemaade svarer ganske 

 til agrestis'; det er den, der i Tyskland anretter Hovedparten af 

 Museskaden i Skoven, og den arbejder efter alt hvad man véd 

 ganske som agrestis: den ødelægger Bøgekulturer, Gnavet er som 

 agrestis' osv.-. Ogsaa hos os yder den utvivlsomt en Skærv som 

 Kultur-Ødelægger; herfra Landet foreligger iøvrigt ingen specielle 

 Erfaringer for denne Muses Vedkommende. 



d. Jordrotten (Arvicola amphibius). 



Jordrotten eller Vandrotten ^ adskilles let fra de andre inden- 

 landske Studsmus ved sin langt betydeligere Storrelse: Hoved + 

 Krop er c. 6 Tommer lang. Halen omtrent halvt saa lang som 

 Hoved -f Krop. Ørene er korte, skjulte i Pelsen. Farven varierer 

 meget. Oversiden er graabrun, rustbrun, brunsort eller helt sort, 

 Undersiden ikke meget lysere end Oversiden. 



Jordrotten fører en endnu mere udpræget underjordisk Leve- 

 maade end de andre Studsmus. Den opholder sig mest nede i sine 

 Gange i Jorden, der snart gaar tæt under Overfladen, snart forløber 

 dybere ; ligesom Muldvarpen skyder den jævnlig smaa Jordhoje op. 

 I Jorden har den sin bekendte kugleformige Græs-Rede; en Rede, 

 jeg engang undersøgte, bestod af meget fint Hø og var 8 — 9 Tommer 

 i Diameter (selve Hulingen i den var temmelig lille). Jordrotten 



^ H. Winge i; Videnskab. Meddel, fra Natnrhist. Foren. 1882 S. 84. 



^ Smlgn. Altums Fremstilling af Arvicola arvalis' Ødelæggelser i Tyskland i 

 »Unsere Mause«. — Jeg anser det for meget tvivlsomt, om det Gnav, som A. hypo- 

 thetisk tillægger agrestis (se det anførte Arbejde S. 29—31 og 61) tilhører denne 

 Art, hvis Gnav efter mine Erfaringer fra Dele af Danmark, hvor ar\'alis ikke fore- 

 kommer, ganske ligner Altums Fremstilling af arvalis - Gnavet. Navnlig maa jeg anse 

 det for ganske usandsynligt, at agrestis, som A. tror, skulde klatre og begnave 

 Planter hojt oppe ; intet Menneske har set den klatre , og hvorfor skulde den vel, 

 hvis den havde Evner i denne Retning , i vore Bøgeforyngelser holde sig saa exklu- 

 sivt til Jorden? Jeg anser ialfald en Del af Altums »agrestis« -Gnav for at skyldes 

 glareola. — Lignende Bemærkninger gælder Ecksteins Afhandl. »Z. Lebensweise d. 

 Arv. agrestis« i Zeitschr. f. Forst- u. Jagdwesen 24. Jhrg. 1892 S. 124 — 129. 



^ Med Navnet » Vandrotte« betegnes ogsaa ofte Exemplarer af den Brune Rotte, 

 som lever ved Vand. 



4* 



