88 fugle- 



deslige (iøvrigt bestaar den af Kviste, Mos, m. m.); den anbringes 

 sædvanlig enten paa Jorden eller ikke meget hojt over denne. De 

 yngler gerne et Par Gange om Sommeren. De fleste Drosler 

 drager Sydpaa om Efteraaret, men mange Individer forbliver dog i 

 deres Hjem; saaledes bliver de fleste Solsorte her om Vinteren^. 



Deres Føde hentes baade fra Dyre- og Planteriget. De for- 

 tærer mange Regnorme; efter Nilsson^ er Regnorme Misteldroslens 

 væsentligste Føde, men ogsaa i Tarmkanalen af Sangdroslen, Ring- 

 droslen og Solsorten har man fundet Regnorme, tildels i Mængde^. 

 Om Sangdroslen meddeler Altum^ Erfaringer, som viser, at den i 

 ikke ringe Udstrækning fortærer skalbærende Landsnegle (Helix), 

 hvis Skaller den hugger itu paa en Sten. De æder endvidere en 

 Mængde Insekter; forskellige Biller, Smelderlarver, Sommerfugle- 

 larver, Fluelarver, Myrepupper, Græshopper m. m. er fundne i deres 

 Tarmkanal (Eckstein, Wachtl. Haller). Af Plantefode æder de navnlig 

 Bær og bæragtige Frugter: Jordbær, Kirsebær^, Ronnebær, Enebær, 

 Blaabær m. m. 



I forstlig Henseende er Droslerne af Interesse ved, at de for- 

 tærer Larver og Pupper, der ligger under Løvet eller Naaledækket 

 paa Skovbunden, som de ivrig undersøger. Hvor stor en Betyd- 

 ning dette har, er dog vanskeligt at sige''. — Endvidere spiller de 

 en Rolle paa en anden Maade: de æder, som ovenfor nævnt, i stor 

 Udstrækning Bær, hvis Frø uden Skade passerer deres Tarmkanal 

 og derved føres til nye Lokaliteter, saaledes at der paa denne 

 Maade finder en Frøspredning Sted. 



De mindre Sangere {S\. Sylvia osv.) lever tildels paa lignende 

 Maade som Droslerne. Nogen nævneværdig forstlig Betydning har 

 dog næppe nogen af dem. Om Fuglekongen (Reguliis cristatus) 

 siger Altum rigtignok, at det er en »forstlig meget nyttig« Fugl. 



^ Collin, Bidr. t. Kundsk. om Danmarks Fuglefauna, 1888, S. 58. 



■^ Skandinavisk Fauna. Foglarna. 3. Uppl. I. Bd. S. 347. 



^ Se de ovenfor S. 73 og 86 anførte Afhandlinger af Eckstein og Wachtl samt 

 Haller, Unters. ii. d. Nahrung d. einheim. Vogel, i : Zool. Garten 14. Jhrg. S. 383 — 84. 



* Forstzool. 2 Aufl. 2. Bd. S. 264. 



" De kan ved at æde Kirsebær, Vindruer m. m. gore megen Skade i Haver, 

 hvor de ogsaa undertiden morer sig med at trække unge Planter op. 



^ Seitz (i : Allg. Forst- u. Jagdzeit. 1892 S. 390) tillægger det, som jeg tror med 

 Rette, ikke nogen storre Betydning. 



