Oldenborren. 



117 



ved sit forholdsvis meget store Hoved og korte og tynde Bag- 

 krop. Efter den sædvanlige Angivelse skal Larven den forste 

 Sommer kun fortære henfaldne Plantedele. Efter dens vældige 

 Kindbakker at domme, der ganske ligner den ældre Larves, maa 

 man dog paa Forhaand være utilbojelig til at antage, at dette 

 skulde være dens eneste Føde, og Exemplarer af spæde Larver, 

 som var fremkommen af Æg hos mig, fortærede i Virkeligheden og- 

 saa Rødderne af Græs, som var saaet i Urtepotten, hvori de op- 

 holdt sig^. Paa Grund af Larvens ringe Storrelse er det dog na- 

 turligvis kun de fine Rødder, det gaar ud over, ligesom det jo og- 

 saa forst er hen paa Sommeren, at Larven er tilstede, saa at An- 

 grebet af denne Grund vil være mindre føleligt. Larven vokser i 

 den forste Sommer betydelig, navnlig er dette Tilfældet med Bag- 

 kroppen. Den følgende Sommer optræder Larven afgjort som Rod- 

 æder — om end den vistnok baade da og senere i Nødsfald, f. Ex. 

 paa Brakmarker, fortærer døde Plantedele ^ — , og hen paa Sommeren 

 bliver den saa graadig, at Angrebet ret føles. Den tredie Sommer 

 er Larven temmelig stor og fortærer nu endog ret grove Rødder. 

 Næste Aar æder den kun om Foraaret og forst paa Sommeren; i 

 Begyndelsen af Juli skifter Larven for sidste Gang Hud og bliver 

 til Puppe; men allerede noget forinden, »ved St. Hansdags Tide« 

 (som meddelt mig af Landmænd), hører Larven op at æde. 



Larven æder alle Slags Rødder, baade af urte- og træagtige 

 Planter, af Naaletræer saa vel som af Løvtræer; den er aldeles ikke 

 nogen Kostforagter, selv om den vel, naar den har Valg, fore- 

 trækker visse Planter for andre; den kan overgnave Trærødder af 

 indtil omtrent en Penneposes Tykkelse; er Rødderne for tykke til at den 

 kan gnave dem over, afbarker den dem; Overfladen af Veddet 

 viser sig flosset efter Gnavet. Af træagtige Planter er det især faa 

 Aar gamle Planter, hvis Rødder fortæres, i Reglen fuldstændig og 

 tæt op til Jordoverfladen, saaledes at Planten gaar ud; sjældnere 



^ Heer (U. Vertreibung u. Vertilg. d. Laubkafer u. Inger, Ztlrich 1843) erklærer 

 ogsaa udtrykkelig, at han flere Gange har iagttaget, at Oldenborrelarver i forste Aar 

 aad Planterødder, ja endog gjorde følelig Skade. Men det maa dog herved erindres, at 

 Heers Iagttagelser stammer fra Schweiz, hvor Oldenborrerne har en treaarig Genera- 

 tion, altsaa vel naar videre i det forste Aar. 



^ I en Oldenborrelarve, som jeg holdt i Jord, hvori der var gammelt Mos, som 

 havde været anvendt til Indpakning, fandt jeg Mospartikler i Tarmkanalen. 



