1 86 Insekter. 



hyppig som H. fraxini. I Levemaade synes den i det væsentlige 



at ligne denne. At den skulde gaa paa andet end syge eller fældede 



Træer, er der efter det foreliggende ingen Grund til at befrygte. 



Af og til dræber den nogle sygelige Træer i vore Skove, men 



nogen egentlig Skade af Betydning anretter den næppe \ 



Anmærkning. Foruden de to nævnte Hylesinus-Arter yngler her 

 i Landet endnu i Ask en tredie, nemlig H. oleiperda, der i Syd-Europa 

 yngler i Oliventræet. Den er sort, gullig behaaret, i Lin. lang, plump 

 af Legemsform. Gangsystemet ligner fraxini' s. Dyret er fundet flere 

 Steder her i Landet. 



c. H. ater. 



En smal, langstrakt Barkbille, matglinsende sort, tilsyneladende 

 skallet. Forbrystet længere end det er bredt. Længde 2 Lin. 



Til Æglægningen benytter den Rødderne af Stød af nylig 

 fældede Fyrre (forskellige Arter). Modergangen er en Længde- 

 gang (efter Eichhoff indtil 4 — 5 T. lang) , Larvegangene udgaar til 

 Siderne fra denne ; de sidstnævnte ligger alene i Barken, Modergangen 

 ofte tillige i Veddet. Gnavbilledet fremtræder i Reglen ikke ty- 

 delig, da Larvegangene paa Grund af den indskrænkede Plads løber 

 i hinanden, saaledes at hele den indvendige Side af Barken sæd- 

 vanlig forvandles til »Ormemel«. Æglægning finder Sted om For- 

 aaret (efter Eichhoff allerede i Marts — April); den af disse Æg 

 fremkomne Generation er fuldt udviklet tidlig om Sommeren og 

 lægger da Æg, af hvilke et nyt Kuld fremkommer, der sent om 

 Efteraaret bliver til fuldkomne Insekter, som overvintrer. Der er 

 altsaa en dobbelt Generation-. 



^ I 1890 modtog jeg fra Giesegaard Distrikt Meddelelse om, at denne Art (Prøver 

 af Gnavet medfulgte) havde dræbt et mindre Antal Træer i en 3 Tdr. Land stor 80- 

 aarig Askebevoksning, der tildels laa frit mod Slettearealer inde i Skoven; de an- 

 grebne Træer stod i Sydsiden af Bevoksningen. Der er siden da død enkelte af 

 Træerne, indtil i Vinteren 96 — 97 hele Bestanden er bleven afdreven. Efter Distrikts- 

 bestyrerens , Hr. Skovrider Andersens , Mening — som jeg ganske deler — er det 

 forst, efter at Træerne som Følge af en uvant lys Stilling, stærk Græsvækst, Udgrav- 

 ning m. m. er bragte i en sygelig Tilstand, at de er bleven angrebne af Billen. — 

 Bergsøe (Fra Mark og Skov 1, S. 151) angiver, at Askebestandene ved Skarritsø har 

 lidt meget af den »og i 1858, da jeg afsøgte denne Egn, vare deres fuldstændige 

 Undergang næn — men det har vel sagtens ogsaa blot været sygelige Træer, det her 

 drejede sig om. 



* Se Eichhoff, Europ. Borkenkaf. S. 79 og Altum i Zeitschr. f. Forst- u. Jagd 

 wesen 1887 S. 395. 



