190 



Insekter. 



den hører dog ret egentlig Fyrren til. Alle Fyrrearter angribes, 

 ogsaa Bjærgfyr^ og Weymouthsfyr. Baade staaende Træer og 

 fældede benyttes; Favnebrænde forsmaas ikke. Hunnen gnaver 

 sig sædvanlig ind under et Barkskæl og derfra ind gennem 

 Barken. Modergangen er en Længdegang, der paa staaende Træer 

 stedse gaar nedenfra — opefter^, medens der ved fældet Materiale 

 ikke er nogen bestemt Regel for Retningen; Gangen har hyppig 

 nærmest ved Indgangsaabningen en lille Bojning (som Haandtaget 

 paa en Stok) og er ofte forsynet med ét eller to Lufthuller; dens 

 Længde plejer at være 2, 3 eller 4 Tommer. Ved Indgangen findes 

 hyppig et kort lysegult eller rødliggult Harpiksrør. Modergangen 

 løber paa Grænsen af Bark og Ved, furer Splintens Overflade ; der- 

 imod ligger Larvegangene, som udgaar omtrent vinkelret fra Moder- 

 gangen, men hvis Forløb snart bliver stærkt bugtet og uregelmæs- 

 sigt, alene i Barkens indvendige Del; naar Barken falder af, ses 

 dog ligesom et lysfarvet Aftryk af Gangene paa den hyppig mørke- 

 brune Vedoverflade. Puppelejet ligger undertiden (paa tyndbarket 

 Materiale) i en lav oval Fordybning i Vedoverfladen, men alminde- 

 ligere ligger det i Barken alene , i hvilken Larven hyppig gnaver 

 sig helt ind for Forpupningen, saa at Puppen ligger skjult i den 

 tykke Bark. Larvegangene udgaar meget sjælden (om nogensinde) 

 i hele Modergangens Længde regelmæssig til bægge Sider; der er 

 næsten altid længere eller kortere Strækninger, fra hvilke der ikke 

 eller kun til den ene Side udgaar Larvegange. — Efter hvad der 

 foreligger, maa det anses for at være Reglen, at der er to Genera- 

 tioner om Aaret: de overvintrede Biller lægger Æg tidlig om For- 

 aaret, Marts — April; det heraf fremkomne Kuld lægger Æg midt 

 om Sommeren; sidstnævnte Æg udvikler sig til det Kuld, der 

 overvintrer som fuldkomne Insekter. 



Foruden det ovenfor skildrede Ynglegnav udfører H. piniperda 

 et andet, et Ernæringsgnav. Den gnaver sig, især i Juli 

 Maaned og senere, ind i Fyrreskud^ fra samme Aar, som da har 



^ Borries' Angivelse cm, at Bjærgfyrren ikke skulde benyttes af H. piniperda til 

 at yngle i, er, som allerede af Fritz paavist (se Hedeselskab. Tidsskr. 1896, S. 209 

 o. flg.), urigtig. Jeg har selv flere Gange truffet dens Gnav i Bjærgfyr. 



^ Ikke, som det sædvanlig angives, ovenfra — nedefter. .Se Judeich-Nitsche, Lehrb. 

 d. Mitteleurop. Forstinsektenkunde 2. Bd. S. 1321. 



^ En ganske sjælden Undtagelse er et Tilfælde som del af Borries (Tidsskr. f. Skov- 

 væsen 7. Bd. B, S. 13) omtalte, i hvilket Billen gnavede sig ind i Topskud af Hvidgran. 



