192 



Insekter. 



hvor den gnaver sig ind i Barken tæt over Jordoverfladen ; ofte kan 

 man paa saadanne Steder finde talrige overvintrende Individer. 

 De gor her ingen Skade ^, idet den Gang, de danner, kun ligger i 

 Barken. 



De Træer, som H. piniperda benytter til at yngle i, er stedse 

 fældede eller syge Træer: Træer, som er angrebne af Svamp, eller 

 som har lidt ved at være bleven lysstillede osv. I sunde Træer 

 yngler den ikke. Den gor i det hele ikke synderlig megen Skade 

 i vore Skove ved sin Ynglevirksomhed. 



Derimod anretter den undertiden ved sit Ernæringsgnav, som 

 finder Sted paa fuldkommen sunde Exemplarer, en ikke ube- 

 tydelig Skade, naar mange, eller endog de fleste. Skud dræbes 

 paa samme Træ. Saadanne Træer har i — 2 Aar efter, at Skuddene 

 er dræbte og er falden af, et hojst besynderligt Udseende: man ser 

 Basaldelen af mange af de odelagte Skud som naalelose Pinde 

 stritte ud fra Stammen eller Grenene, medens der andre Steder, 

 navnlig lige i Toppen — paa kraftige fritstaaende Exemplarer ogsaa 

 paa flere af Sidegrenene — har dannet sig heksekostlignende Klumper 

 af Erstatningsskud. Foruden at Træet svækkes, vil Stammens Form 

 da i Reglen være odelagt, idet det vistnok sjælden vil 13'kkes et 

 enkelt Erstatningsskud at fortsætte Længdevæksten i samme Ret- 

 ning (Træet vil blive tvejet, kroget osv.). Nogle Exemplarer har 

 end ikke Kraft til at danne Erstatningsskud i Toppen og staar med 

 ganske nogen Top, for vistnok snart at gaa ud. Heldigvis synes 

 dog saadanne stærke og udbredte Angreb ikke at være særlig 

 hyppige^. Overmaade hyppigt er det derimod at se et ringere 

 Antal udhulede, visne Skud paa Fyrretræer — hvad der naturligvis, 

 selv om det ser ilde ud, ikke spiller nogen stor Rolle. 



Som Middel mod dette almindelig udbredte Insekt maa det 

 forst og fremmest anbefales at holde Skoven saa vidt muligt ren 

 for alt dødt Materiale, særlig af Fyr. Den Uskik, at solgte Effekter 

 faar Lov at ligge Sommeren over i Skoven, forer ikke saa lidt 

 Skade for Skoven med sig; overhovedet vil enhver s>g eller dod 



1 Efter Altums og Eichhofl's Angivelse (se Altum, Forstzool. 3. Bd. i. Abth. 

 S. 258 og Eichhoff, Europ. Borkenkafer S. 107;!. 



2 Et anseligt Angreb, ved hvilket de forskellige nævnte Tilfælde iagttoges, saa 

 jeg i April 1897 paa 28aarige Bjærgfyr i Haare PI. under Wedellsborg; Billen havJe 

 aabenbart ynglet i udgaaede Østerrigere m. m., som havde staaet lige i Nærheden. 



