Lyda. 25/ 



har lidt et Tilvæksttab. Ved dettes Slutning udtales da ogsaa^, at 

 den Skade, som er anrettet paa Granbevoksningerne, ikke har 

 naaet »det Omfang, man i Begyndelsen troede, den vilde faa.« 



Jeg har om dette Angreb indhentet Oplysninger fra Hr. Forst- 

 assistent Wøidike ved Palsgaard Distrikt, som velvilligst har meddelt 

 mig, at den daværende Skovbestyrelse blev saa forfærdet over det Ud- 

 seende, Skoven fik ved Insektets Angreb, at man besluttede sig til at 

 hugge en stor Del af Skoven ned. Man naaede dog ikke at hugge 

 mere end c. 40 Tdr. Land gammel Skov. Efter hvad gamle paaHde- 

 lige Skovarbejdere, der deltog i Hugsten, erklærer, var intet af de den 

 Gang huggede Træer tørt, og en hel Del Træer, som man ikke naaede 

 at faa hugget og som havde været lige saa medtagne, kom sig senere 

 helt. Der blev formentlig hugget c. 32000 Stammer, store og smaa; 

 de paa det afdrevne Areal tilbagestaaende Stammer faldt i en Storm i 

 December 1873. »Det væsentligste Tab, Skoven har lidt, er ikke saa 

 meget den maaske noget for tidlige Benyttelse som det, at Arealet blev 

 meget for pludselig blottet, hvorved den paafølgende Kultur har lidt 

 grumme meget; Virkningerne deraf kan spores den Dag i Dag.« An- 

 grebet strakte sig dog langt videre end over de Arealer, der blev 

 raserede; Hr, W. har af flere Mænd faaet paavist Partier i Skoven, som 

 da var helt »røde« , men paa hvilke der nu intet er at se. — Senere 

 har der , i Begyndelsen af Firserne , sammesteds været et kombineret 

 Lyda-Nematus-Angreb , som dog ikke anrettede nogen Skade af videre 

 Betydning. — Disse Erfaringer tyder bestemt hen paa, at man bør tage 

 Lyda-Angrebene med nogenlunde Ro, 



Rationelle Midler mod Lyda- Angreb paa ældre Gran vil det 

 vistnok være meget vanskeligt at finde, — men de vil formentlig 

 heller ikke være nødvendige. Kaster Lydaen sig ogsaa over unge 

 Kulturer, vil en Indsamling paa disse være at anbefale. 



L. hypotrophica vides ikke at være optraadt i storre Antal her i 

 Landet, hvor den iøvrigt ikke hører til Sjældenhederne. Derimod er 

 det i Tyskland den af Granens Lyda'er, der optræder i storst Antal. 

 Ogsaa den skaaner i Reglen sidste Aarsskud, og selv om den angrebne 

 Skov har et meget sorgeligt Udseende, er det dog kun et mindre Antal 

 Træer, der gaar ud^. 



b. Fyrpens Lyda'er. 



Paa Fyrren er der hos os fundet to Lyda- Arter, nemlig L. ery- 

 ihrocephala^ (staalblaa; Hovedet rødt hos Hunnen) og stellata (sort 



^ Tidsskr. f. vSkovbrug i.Bd. S. 164. 

 ^ Judeich-Nitsche S. 658. 



^ Et Par Larver af denne Art, som jeg modtog fra Hr. Helms den 3. Juli 1897, 

 var olivengronne med en brunrød Længdestribe midt ned ad Ryggen og langs Midt- 

 Boas : Forstzoologi. ,- 



