Cecidomyia salicis. ^5 1 



Pilevidier, som er besatte med disse Galler, er naturligvis ubruge- 

 lige, og Insektet er undertiden optraadt i saa stor Mængde, at det 

 har gjort følelig Skade. Afskæring og Opbrænding af Gallerne (om 

 Vinteren) maa anbefales^. 



b. C. saliciperda. 



Myggen, som flyver om Foraaret, læg- 

 ger Æg paa Barken af tykkere Pilegrene 

 (af en Stoks Tykkelse eller mere). Larverne 

 træffes senere mange sammen i Barken og i 

 den yderste Aarring af Veddet, hver i sit lille 

 Hul ; Hullerne gaar — eller kan gaa — 

 lodret ind i Veddet og sidder hyppig saa 

 tæt som Cellerne i en Bikage. Som en 

 Følge af Larvernes Nærværelse fortykkes 

 den sidste Aarring og Barken revner og 

 springer løs i Laser (Fig. 207), saaledes at 

 Hullerne blottes. Den angrebne Gren gaar 

 ud eller bliver værdiløs. L^ndertiden op- 

 træder Skaden i storre Omfang (ogsaa paa 

 Grene, der benyttes som Stiklinger). 



Som Middel maa ogsaa her anbefales 

 Afskæring og Opbrænding af det angrebne 



Materiale, for Insektet forlader det (Forpup- ^ / m <,n ml,/^ 



ningen sker i Grenen). 





^ Paa Pil findes jævnlig en lignende , ofte dog 

 mere knoldformig, kartoffeliignende Galle, som for- 

 aarsages af en Bl ad hveps (Ne/natiis [Cryptocampus] 

 pentaiidræ); hyppig finder man i disse Galler kun faa 

 af Nematus-Larverne, men talrige Snyltehvepselarver. — 

 Foruden de af Cecidomyia salicis (og den nedenfor 

 omtalte C. saliciperda) frembragte Galler findes iøvrigt 

 ogsaa andre Stængelgaller paa Pil, som skyldes Gal- 

 myg, saaledes en énkamret, omtr. kugleformig Galle 

 \^U — Vs T. i Diameter), der ogsaa kan forekomme paa 

 Bladstilke og Midtribber (den kan ikke med Sikker- 

 hed henføres til nogen hidtil beskreven, mig bekendt 

 Art). 



Fig. 207. Stykke af en- Pilegren 

 angreben af Cecidomyia salici- 

 perda. — -/s. 



