Kent Graveseyid. 53 



quarter; men rummen däremellan voro of ta sönderdelte 

 med smä horizontela rämnor. 



De perpendiculaira springor aro ej eller af samina 

 beskaffenhet; ty ibland gä de uti en rätt linea ända upp 

 före hela väggen. Ibland, da de gätt et stycke, stana 

 de tvärt af, och da börjar en annan litet pä endera sidan at 

 gä upp i Iin. recta; vidden pä en sadan springa förhäller 

 sig pä samma sätt, som är sagt om de horizontelt gäende. 

 Distancen emellan de perpendiculaire har sig äfven pä 

 samma sätt som i de horizontala, nämligen ej lika, utan 

 ibland vid, ibland smal, ofta til endast en tums bredd, och 

 väl mindre; men ibland til 1, 2, 3, 4 och 5 quarters bredd. 



Gemenligen höllo desse perpendiculaira rämnor vissa P- 73 

 väderstreck; ty merendels gingo de frän O. til W. och 

 frän N. til S, eller om det skuUe vara en liten afvikning, 

 frän W. til N. och O. til S. samt frän S. til W, och frän 

 N. til O. Men detta var sä litet, at det föga kunde märkas. 

 Dock syntes stundom nägon, som gick frän denna regel, 

 och lopp, til exempel, frän SO. til NW. frän NO. til SW. 

 o. s. V. Likväl skedde denna afvikelse nog säilän. Gemenl. 

 lägo de, som först blef anmärkt, och det i kritgropar, 

 som voro hela Angelska milen frän hvarandra. 



När kritstyckena togos utur bärget, sä voro gemenl. 

 deras sidor, som setat mot den perpendiculaira rämnan, 

 hei plana, och sä släta som de värit skurna jämna med 

 en knif efter en lineal. 



De kritväggar, som värit längre i dagen, och pä 

 hvilka bäde Soi, luft och rägn längre fätt verka, äro 

 längt mera fulla bäde med perpendiculaira, horizontela 

 och obliqua eller sneda springor, än den, som nyss up- 

 brytes. Atminstone kunna de förra mycket tj^deligare 

 märkas; ty en gammal krita, som länge värit i dagen, 

 är mäst hei söndersprucken, dä uti en nyssbruten man 

 svärligen, utom de stora horizontela och perpendiculaira 

 springor, kan blifva varse nägon rärana. 



Ibland ses i de större rämnor, at tunna och flata 

 flintbitar, som tunna skifverstyc | ken, fyllt up rämnan. p- 74 

 Mon den generats dit, sedän kritan rämnat sä sönder? 



