Pensylvanien, Germantoivn. 209 



tör hända, sedän skapelsen ej blifvit uptagen til äker; sä 

 rögde han bärt skogen, bröt upp stubbarna, plögde upp 

 marken, och besädde den med säd. Den gaf da i början 

 ganska ymnigt; men da han utan nägot underhjelpande 

 med gödsel besätt honom nägra är, blef den ändteligen 

 utmagrad. Den lades da i linda, och uptogs pä annat 

 ställe ny oupbrukad jord. Säledes hölt han uti, til dess 

 han användt en god del af sinä ägor til äker, sä at mästa 

 jorden blifvit utmärglad, dä började han der ägorna voro 

 nägorlunda stora, ä ny o upplöja de stycken, som aldra- 

 först blifvit lagde til linda, och som i nägra är fätt hvila 

 sig. Hvilka äter brukades til äker sä länge de voro nägot 

 gifvanjde; men dä de voro utmattade, lades de i linda, 

 och andra dylika stycken uptoges. Som de merendels 

 lato boskapen här gä ute om sommar och vinter, bäde 

 natt och dag, at pä fälten och i skogarna söka sin föda; 

 sä blir ej mycket gödsel samlad, hvarmed äkern skal för- 

 bättras. Af det äkrarna sälunda lämnas flera är at ligga 

 i linda, sä fä allehanda slags ogräs bästa tilfälle, at der 

 inrota och sä sig, sä at sedän mänga är gä förbi, innan 

 de kunna utrotas. Häraf sker, at otaliga ogräs finnes här 

 bland den sädda säden. Den rika svartmyllan, som de 

 först hitkomne Europeer fingo, och som nastan aldrig 

 förut värit med plog eller spada rörd, har likasom in- 

 plantat en alt för stor värdslöshet vid äkerbruket hos 

 ganska mänga här i landet, hvilka ej besinna, at dä jor- 

 den en gäng blir här aldeles utmagrad, skal det fordras 

 mer än läng tid och mycket besvär, särdeles i denna or- 

 ten, der Solen och den starka torkan mäst hvar sommar 

 sä häftigt bränner och förtärer alt, innan den skal kunna 

 rätt repa sig. Jordmon pä de upplögda äkrar härstädes 

 bestod öfverst af en tunn svartmylla, ganska mycket ut- 

 blandad med en tegelfärgad sandjord och lera, hvari fans 

 en ymnoghet af söndermalen skimmer, hvilken kömmit af 

 den lösa skimmersten, som fans här mäst allestäds ned i 

 jorden, 1, 2 och flera qvarter under öfversta jordbrynet. 

 Af dessa smä skimmerbitar gläntsade jorden ganska mycket 

 dä Solen sken derpä. 



14 



