228 Pensylvanien, Philadelphia. 



vingarna sä fort, som en spinräcks ruUe, at en näppeligen 

 kan se dem. De göra vi flygandet et sädant brummande, 

 som et svagt Ijud af en liten spinräck, eller som Bi ooh 

 humlor. När han sälunda sväfvat en stund omkring 

 blomstren, utan at hvila, flyger han up i nägot närstäende 

 trä, eller sätter han sig pä nägon liten päle, och hvilar sä 

 en liten stund. Hvarefter han äter begynner sin förra 

 brumning och blomsternas sugning. De äro ej särdeles 

 rädde för folk. Jag har stätt med andra ej fyllest en 

 famn frän, hvar de flugit och sugit blomstren. Vi hafve 

 talt och rört oss ; men de hafva ej brydt sig det ringaste 

 derom. Dock om nägon vii gä til dem, sä fara de som 

 en pii bärt. Ofta, dä flere komma i en kryddgärd, huggas | 

 p. 332 och släss de häftigt sins emellan, dä de räkä hvarannan 

 pä blomstren; ty den ene vii drifva den andra derifrän. 

 De flyga med sadan häftighet mot hvarandra i luften, at 

 mängen skulle mena, det de skuUe hugga midt igenom 

 hvarandra med sinä länga smala hvassa näbbar. Under 

 det de huggas, kunna de nastan stä stilla i fria luften, 

 uppehälla sig genom det obeskrifvehga tätä fläktande och 

 flygande med vingarna. När fönsterne stä öpne, som vettä 

 mot kryddgärden, flyga de ofta efter hvarandra in i rum- 

 men och kamrarna, huggas och släss der sins emellan, 

 och fara sedän ut igen. Ibland, dä de sticka näbben i 

 nägon blomma som börjat torkas, och finna ingen saft 

 deri, rycka de som i illska blomman bärt, och läta den 

 falla ned pä marken. Ej skal den samma mer narra dem 

 en annan gäng. Dä mänge äro pä en gäng i en krydd- 

 gärd, rycka de sä ned blomstren, at marken ligger öfver- 

 täkt dermed, nastan likasom de skulle missunna hvar- 

 andra. Man hör i gemen intet annat Ijud af dem, än deras 

 surrande med vingarna; dock när de släss och i luften 

 flyga mot hvarandra, hafva de et läte nastan som en 

 kykling, eller sparf. Jag har ibland spatserat tillika med 

 andra af och til uti smä kryddgärdar, hvarest desse lika- 

 fullt flugit omkring oss pä blomstren, utan at visa, det 

 de voro mycket rädde. De äro ganska smä, at dä en ser 

 dem flyga vid blomstren, skulle en snart mena det vore 



