266 Fensylvanien. Philadelphia. 



annars, än da de blifvit retade eller förfölgde). Pigan 

 märkte nägra dagar i rad, at nägon i källaren gjort skada 

 pä köttvarorna. Hon stänger alla gluggar igen, at hindra 

 kattor komma in; men vaknar följande natt af det buller 

 som gjordes i källaren af denna stinkande kätten, som 

 blifvit der instängd. Hon gär dit ned, fär i inörkret se 

 et djur med 2. gläntsande ögon, brinnande som eld, det 

 hon ändteligen slär ihjäl; men innan Polcatten satte lifvet 

 til, parfumerade hon sä källaren, at pigan icke allenast 

 blef sjuk deraf i par dagars tid, utan bröd, kött och andra 

 matvaror, vi der hade, blefvo sä bärtskämde och illa stin- 

 kande, at vi ej kunde nyttja det minsta deraf, utan nöd- 

 gades kasta det alt bärt. At han ej altid mätte vara sä 

 mycket rädd för folk, eller ock at han om nätterna sofver 

 mycket tungt, dömer jag der af, som hände en af minä 

 bekanta nti New Jersey: vid det han om en sommar- 

 afton uti skymningen gär hem frän skogen, tycker han, 

 at et visst siags gräs stod f ram för honom. Vid det han 

 dä lutar sig ned, at taga det samma, sprutas han alt öfver 

 med Fiskattens urin, hvilken satt der pä marken, och | 

 p. 382 hoit svantsen i vädret, som mannen mente vara det gräs 

 han ville taga. Han hade sedän mycken möda, at fä 

 denna stanken frän sig. Ehuru förtretlige de pä ofvan- 

 nämde sätt äro, bruka dock Ängelsmän, Svecske, Fransoser 

 och Villar här pä orten, at ibland göra dem tama, dä de 

 säjas blifva sä spake, at de följa efter folket, som en 

 hund, och pläga aldrig nyttja sin f ula spruta, om de ej 

 blifva dess mera retade eller slagne. När Yillarne fä 

 skjuta eller siä ihjäl nägon, äta de altid hans kött; dock 

 vid det de flä honom, skära de strax bärt bläsan och dess 

 hemliga saker, at köttet icke mätte taga nägon osmak 

 deraf. Jag har talt bäde med Ängelsmän och Fransoser, 

 hvilka sagt sig ätit samma kött, samt at det smakat väl, 

 och sä godt som griskött. Skinnet, som är nog grof- och 

 länghärigt, brukas ej af Europeer til nägot; men Villarne 

 bereda det sä, at hären lämnas qvar, dä de sedän bruka 

 det til Tobakspung, den de bära frarnför sig, och vända 

 det häriga ut. 



