Pensylvanien. 291 



sig sä härdt ned i den samma, at han näppeligen kan 

 synas: skakas trädet, eller kastas med käppar och stenar 

 til honom, eller skjutes dit med byssan; sä ligger han 

 likafullt gemenligen helt stilla, utan at röra sig. Är trädet 

 delt i 3 grenar, sä lägger lian sig midt emellan dem, 

 klämmer sig sä härdt ned han kan, och dä kan ingen 

 komma ät honom. När han kommer uti trän, hvarest äro 

 gamla Ickorn-bon eller stora fogel-bon, lägger han sig uti 

 de samma, och kan nastan ej fäs derutur, om man ock 

 kastar, skjuter, eller gör hvad en vii ät honom. Sallan 

 ses desse Ickornar hoppa ifrän det ena trädet til det andra, 

 utan dä mäste merendels högsta nöden drifva dem dertil. 

 De I ras vana är gemenligen, at löpa up i trädet, och sä P- 414 

 samma väg längs ned efter det, med hufvudet förut. Pä 

 ätskilliga, som jag i skogen skutit, har jag funnit en 

 myckenhet Loppor. At desse Ickornar äro bland de djur, 

 hvilka nu finnas här i mycket större ymnoghet, än fordom, 

 samt at Maysen, deras mäst begärliga mat, hvilken nu 

 planteras här i längt större myckenhet, än tilförene, är 

 förnämsta orsaken dertil, är tilförene i denna Tome om- 

 talt. Dock är det synnerligt, at somliga är komma hit 

 ned til Pennsylvanien och andra Ängelska Colonier en 

 mängfalt större myckenhet af dessa Ickornar up ifrän 

 landet, än eljest vanligt är. Det är dä gemenligen om 

 hösten, som de sälunda infinna sig, och äro de dä alt för 

 mycket sysselsatte, at samia ihop i skogarna allehanda 

 slags Nötter och Olion, dem de föra uti iholiga trän, eller 

 andra gömmor, at förvara til vinterföda: de äro härutinnan 

 sä flitige, at ehuru ibland samma är värit en ymnoghet 

 af dessa slags Nötter, har man dock haft nog svärighet, 

 at fä nägon särdeles myckenhet deraf ; emedan Ickornarne 

 förut dragit dem bärt i sinä häl. Folket hafver af länglig 

 förfarenhet här i landet funnit, at när Ickornarne komma 

 til nägon ovanlig myckenhet up ifrän de öfra orter hit 

 ned, plägar gemenligen en ganska sträng och kali vinter 

 följa strax derpä; hvarföre de ock mäst altid taga sädant 

 för et visst tecken til en sträng vinter; men sä slär det 

 dock ej altid in, hvilket jag sjelf förnam om hösten är 



